КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Провадження 33/824/181/2026 Категорія: ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 373/975/25 Суддя у І інстанції: Хасанова В.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.
за участю:
захисника Ященка М.С.
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Ященка Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду  ОСОБА_1  визнаний винуватим у тому, що 6 квітня 2025 року близько 19 години по вул. Миру, 25, в м. Переяславі Бориспільського району Київської області, керуючи автомобілем марки Toyota RAV4, реєстраційний номерний знак  НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Mazda, реєстраційний номер  НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце пригоди та  вживав алкоголь після ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 12.1, п. 2.10 «а», п. 2.10 «є» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Ященко М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що з постановою суду не погоджується, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у постанові, не відповідають дійсним обставинам справи, судом порушені норми матеріального права, а тому постанова, яка є передчасною та такою, що підлягає скасуванню.
Захисник наголошує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції він звертав увагу на те, що ОСОБА_1 не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний. Більш того, він не поїхав в місце, де можливо приховати автомобіль, а, навпаки, поїхав в людне місце, де проводив свій вільний час, без будь-якого наміру приховати ДТП. Як вважає захисник, якби ОСОБА_1 міг усвідомлювати факт вчинення ДТП, тобто, був обізнаним, що він є учасником ДТП, то навряд чи продовжив рух автомобілем. Крім того, у подальшому на місці ДТП ОСОБА_1 самостійно повідомив поліції, що, скоріш за все, він причетний до ДТП, що на думку захисника, свідчить про відсутність умислу залишення місця ДТП, як йому інкримінують.
Захисник звертає увагу на показання свідка ОСОБА_2 , які покладені в основу рішення суду, згідно з якими свідок бачила у вікно, як ОСОБА_1 здійснив ДТП з автомобілем Мазда, після чого оглянув його, сів за кермо і рушив до сусіднього під`їзду. Проте, з даними показаннями захисник категорично не погоджується, оскільки вважає, що свідок ОСОБА_2 взагалі не бачила моменту ДТП, так як вона стверджує про обставини, які самі по собі не відповідають дійсності. Так, захисник стверджує, що показання вказаного свідка спростовуються схемою місця ДТП в пункті «переліку видимих пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП» та самим пошкодженням, їх місцем розташування.
Щодо відсутності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тобто вживання алкогольних напоїв після скоєння ДТП, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, захисник зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння поліцейськими не проводився, тобто, фактично не було встановлено мінімально допустимий ступінь проміле в крові, що унеможливлює жодним чином стверджувати, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, відповідно до відеозаписів з нагрудної камери підтверджується той факт, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився взагалі. 
Таким чином, як наголошує захисник, необізнаність у ДТП та відсутність факту умисного залишення місця ДТП свідчать про відсутність складу правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, так як подія про умисне залишення місця ДТП фактично знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку між обставиною щодо вживання алкоголю після ДТП.
Факт того, що ОСОБА_1 , нібито, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не доведено доказами у справі. Всі ці обставини не було взяти до уваги судом першої інстанції, та, окрім того, було порушено норми матеріального права, оскільки у ПДР чітко вказано про вимогу проходження медичного огляду. Апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази протилежного, а тому постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти такого висновку. 

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. 

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права. 

Так, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, судом опитані ОСОБА_1 та свідки, надані пояснення захисником, досліджені наявні у справі докази.
Зі змісту постанови встановлено, що в суді ОСОБА_1 вину визнав у адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, тобто, у скоєнні дорожньо-транспортній пригоди. Вину у вчиненні правопорушень за ст. 122^4 та за ч. 4 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що 6 квітня 2025 року приблизно о 19 год. на своєму автомобілі Toyota RAV4 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де проживає його товариш, щоб забрати у нього ключі від своєї квартири, які забув у нього напередодні. Товариш скинув йому ключі з балкону, він сів в автомобіль і направився до кафе, що розташоване в районі автовокзалу. Там, у магазині «Рибка Фіш» купив бокал чи два пива, випив їх та пішов в заклад «Авокадо». У цей час до закладу під`їхали дві невідомі жінки та чоловік, які повідомили йому, що він скоїв ДТП з автомобілем, що належить одній із жінок. Проїхавши з ними на місце події, він побачив, що автомобіль Mazda та його автомобіль дійсно мають пошкодження. За пошкодження він запропонував власниці Mazda 200 доларів, однак, вона відмовилась, вважаючи таку суму недостатньою та викликала поліцію. У подальшому відносно нього було складено три протоколи про адміністративне правопорушення.
Захисник Ященко М.С. просив провадження у справі за ст.ст. 122^4 та 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення за статтею ч. 4 ст. 130 КУпАП фактично знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з правопорушенням, передбаченим, 122^4 КУпАП, а докази умисного залишення місця ДТП ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні, а, відтак, відсутній також і склад правопорушення, передбачений ч. 4 ст.130 КУпАП. В обґрунтування наведеної позиції вказував, що ОСОБА_1 після ДТП не переховувався, а поїхав у людне місце, де його можна було знайти; після того, як потерпіла повідомила про ДТП, ОСОБА_1 погодився проїхати на місце, де це сталось для з`ясування обставин пригоди та запропонував відшкодувати вартість ремонту. Водночас, вважав сумнівними показання свідка ОСОБА_2 про те, що вона з вікна своєї квартири побачила номер автомобіля, який скоїв зіткнення з автомобілем потерпілої, а також в тій частині, що водій-винуватець ДТП виходив з автомобіля для огляду слідів на автомобілях від зіткнення. Щодо складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП вказав, що огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не проводився, стан його алкогольного сп`яніння не встановлено, відтак вчинення ним означеного правопорушення є недоведеним.
Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_3 в суді 6 квітня 2025 року близько 19.40 год. їй зателефонувала сусідка ОСОБА_2 , яка проживає на першому поверсі, та повідомила, що її автомобіль Mazda реєстраційний номер НОМЕР_2 був пошкоджений. Сусідка їй також повідомила, що чоловік, який скоїв ДТП, зачепивши її автомобіль, вийшов з автомобіля, оглянув обидва автомобілі, сів за кермо та рушив далі. Під`їхавши до іншого під`їзду, підібрав те, що йому викинули з вікна третього поверху, ще раз роздивився пошкодження автомобілів і поїхав. Також їй був повідомлений реєстраційний номер автомобіля винуватця ДТП - НОМЕР_1 та марку його автомобіля - Toyota RAV4. Поки вона одягалась, ОСОБА_2 з чоловіком поїхали подивитись, куди міг рушити винуватець. Коли побачили його біля магазину «Авокадо», то повернулись за нею, і всі разом повернулись до магазину, де дочекались, поки винуватець вийде з магазину. Коли ОСОБА_1 вийшов з магазину, то було видно, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння: від нього відчувався запах алкоголю, у нього була хитка хода. На місце ДТП вона поверталась на автомобілі ОСОБА_1 , яким він керував сам. Сіла до нього в автомобіль, щоб він не втік. Вона не викликала одразу працівників поліції, оскільки вони вирішили домовитись. Поліцію викликала тоді, коли ОСОБА_1 відмовився відшкодувати їй збитки у розмірі 500 доларів США. Станом на даний час її автомобіль відремонтований батьками винуватця ДТП.
За змістом пояснень в суді свідка ОСОБА_2 вона є сусідкою ОСОБА_3 . Вікна її квартири, яку вона винаймає на першому поверсі, виходять на місце, де паркуються автомобілі. 6 квітня 2025 року ввечері, вона та її співмешканець почувши удар, характерний для зіткнення автомобілів, виглянули у вікно та побачили, що на проїжджій частині дороги паралельно припаркованому автомобілю Mazda, що належить їх сусідці ОСОБА_3 , перебуває автомобіль Toyota RAV4 сірого кольору реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Водій автомобіля Toyota RAV4 вийшов з-за керма, оглянув автомобілі, сів за кермо і рушив далі. Біля іншого під`їзду він підібрав те, що йому викинули з вікна, знову роздивився свій автомобіль та поїхав далі. Про факт ДТП вона одразу повідомила свою сусідку ОСОБА_3 , а її ( ОСОБА_2 ) хлопець записав номери автомобіля, який скоїв ДТП. У подальшому вона повідомила номери автомобіля сусідці. Після цього разом з хлопцем вони поїхали пити каву і натрапили біля кав`ярні на автомобіль, який скоїв ДТП. Забравши ОСОБА_3 , вони утрьох повернулись до автомобіля Toyota RAV4, в якому перебував ОСОБА_1 з характерними ознаками алкогольного сп`яніння.
Судом взято до уваги, що аналогічні пояснення свідок ОСОБА_2 виклала письмово 6 квітня 2025 року під час оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції.
Також судом досліджені: 
- протоколи про адміністративне правопорушення від 6 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП;
- схема місця ДТП, згідно з якою автомобіль Mazda реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав пошкодження правої частини автомобіля, заднього правого крила та бамперу;
- письмові пояснення ОСОБА_1 ; потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_2 
- відеозапис з бодікамер поліцейських.
Оцінюючи та аналізуючи зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень. 
При цьому судом враховано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стороною захисту не оспорюється та доводиться сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи.
Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що, хоча зіткнення автомобілів відбулось з вини ОСОБА_1 , однак в момент, коли це сталось, він цього не усвідомив і тому не залишився на місці ДТП до приїзду працівників поліції, а, відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 не усвідомлював факту дорожньо-транспортної пригоди в момент її вчинення, підстави вважати, що він умисно залишив місце події, відсутні, суд визнав, що такі доводи сторони захисту спростовуються наявними у справі доказами. 
Посилаючись на положення ст.122-4 КУпАП, якою відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, суд вказав про те, що твердження ОСОБА_1 та його захисника не узгоджуються з матеріалами справи та суперечать обставинам, встановленим судом під час розгляду справи, у тому числі, пояснення свідка ОСОБА_2 , щодо яких відсутні підстави ставити під сумнів повідомлені свідком обставини, зокрема, про те, що вона бачила як особа, яка вчинила ДТП, одразу після зіткнення автомобілів вийшла із свого авто та оглянула обидва автомобілі, у суду немає.
Крім того, судом взято до уваги, що згідно з даними відеозаписів, долучених до матеріалів справи та переглянутих в судовому засіданні (3 хв. 35 сек.), слідує, що поліцейський зі складу екіпажу, який прибув на місце події 6 квітня 2025 року, відзначив, що сусіди, які стали очевидцями зіткнення, повідомили, що винуватець ДТП після удару автомобіля Mazda, вийшовши з машини, оглянув власний автомобіль і автомобіль потерпіллої, і зник з місця пригоди.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що пояснення свідка ОСОБА_2 в повній мірі узгоджуються з поясненнями, які надала в суді потерпіла ОСОБА_3 . Суперечностей в показаннях потерплої та свідка щодо істотних для справи обставин судом не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено, що одразу після зіткнення ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб, яким керував, для його огляду та огляду автомобіля потерпілої на предмет пошкоджень, у подальшому повторно оглянув свій автомобіль та, незважаючи на вказані обставини, прийняв рішення залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, що в сукупності, на переконання суду, свідчить про усвідомленість ним факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, судом враховані положення пункту 2.10 «є» ПДР України, за змістом яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). За порушення вказаних вимог п. 2.10 «є» передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме, за  вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
При цьому судом враховано, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 292705 від 6 квітня 2025 року, за змістом якого ОСОБА_1 близько 19 години по вул. Миру, 25 в м. Переяславі Бориспільського району Київської області керував автомобілем марки Toyota RAV4, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вживав алкоголь після ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, підписаний останнім шляхом проставлення хрестика, без будь-яких заперечень та зауважень щодо його змісту, та погодженням з таким протоколом, що також підтверджується переглянутим судом відеозаписом з бодікамер поліцейських.
Місцевий суд також взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а за змістом Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 6 квітня 2025 року, огляд ОСОБА_1 не проводився. Також судом враховано, що згідно з письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_1 в день події, після того, як він заїхав до будинку 25 по вул. Миру, разом з товаришем він проїхав до автовокзалу, де біля закладу «Рибка Фіш» випив два келихи пива, і такі пояснення були надані ОСОБА_1 поліцейським, що зафіксовано на відео з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), а також підтверджені в судовому засіданні. 
Також у цій частині судом враховані пояснення свідка та потерпілої, які вказували в судовому засіданні та під час оформлення адміністративного матеріалу про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. 
Водночас судом перевірялись доводи захисника про відсутність у матеріалах справи результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , що, на думку захисника, свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП, та судом визнано доводи такими, що не заслуговують на увагу, оскільки диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП охоплює дії виключно щодо вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю. Суд дійшов висновку, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння у даному випадку слід оцінювати як один з доказів в розумінні статті 251 КУпАП на підтвердження факту вживання алкоголю особою після вчинення нею ДТП, однак, його відсутність в матеріалах справи не спростовує наявність сукупності інших доказів, якими підтверджується правопорушення за ч. 4 ст.130 КУпАП.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, а досліджені докази - переконливими та достатніми.
При цьому суд вказав, що доказів, як б спростовували такий висновок та містили обґрунтовані доводи на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено.
Окрім того, судом взято до уваги доводи захисника про нероз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_1 , однак, суд визнав, що вказаний недолік не може вплинути на кінцеве рішення у справі та спростувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про доведеність причетності ОСОБА_1 як водія транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди та вживання алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і доведеною його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та враховує, що під час апеляційного розгляду як ОСОБА_1 , так і його захисником були надані пояснення, які за змістом є аналогічними тим, які надавались в суді першої інстанції. 
Додатково захисником було заявлено про те, що свідок ОСОБА_2 не могла бачити обставини, на які вона посилається, з огляду на розташування місця її квартири, а також місця розташування автомобілів, про що також свідчить і названий нею механізм ДТП, оскільки за обставин розташування транспортних засобів, про які зазначила вказаний свідок, пошкодження на транспортних засобах були б інші. У даному випадку зафіксована локалізація пошкоджень на правій стороні обох автомобілів, а свідок вказувала, що бачила задню частину авто. З огляду на дані схеми ДТП, то автомобілі мали бути в одному напрямку. Однак, пошкодження на автомобілі свідчать про інше. Будь-яких доказів на підтвердження пояснень свідка немає. Більш того, свідок в суді першої інстанції не підтвердила, що ОСОБА_5 виходив з автомобіля та дивився авто. Свідок вказувала, що є відео, на якому зафіксовано номер автомобіля, який вчинив ДТП, проте, таке відео не було надано ні поліції, ні суду. Про це йшла мова і під час оформлення ДТП, чому ОСОБА_5 і повірив, що він «зачепив» автомобіль. Номер автомобіля ніхто не фіксував. Знімок номеру автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , був вже наданий після судового засідання. При цьому вказаний знімок без дати, невідомого походження та джерела. Окрім того, за ОСОБА_6 приїхали три особи, але чомусь чоловіка, який був зі свідком та потерпілою, не опитали. Окремо захисник наголошував на тому, що під час оформлення матеріалів справи до поліцейських підходив так званий хлопець ОСОБА_2 , який, з огляду на його розмову та поведінку, також є працівником поліції. Також спочатку ОСОБА_7 назвали суму 500 доларів США в рахунок відшкодування шкоди, а, коли він не погодився саме з такою сумою, викликали поліцію. При цьому пошкодження ніхто не співставляв. Більш того, коли ОСОБА_5 приїхав на місце ДТП, він не погоджувався, що саме він вчинив ДТП, а наголошував, що, можливо, він зачепив та не відчув. 
Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції зазначив, що він тоді погодився, що міг «зачепити» автомобіль, оскільки йому про це увесь час наголошували. Разом з тим, категорично спростовує пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що він виходив з автомобіля та роздивлявся пошкодження на автомобілях. Він дійсно забирав ключі у товариша, після чого поїхав в місто, де припаркував автомобіль, зробив замовлення, і після цього приїхали свідок, потерпіла та ще один чоловік. Поки чекав замовлення, випив келих пива. Забравши замовлення та вийшовши з кафе, це приблизно пройшло півгодини, побачив їх біля свого автомобіля. Він підійшов до цих людей, запитав, у чому питання. Йому повідомили, що він своїм автомобілем зачепив автомобіль потерпілої. Він погодився проїхати на місце зіткнення. 

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції неодноразово до суду викликалась свідок ОСОБА_2 , яка, будучи повідомленою у телефонному режимі, а в подальшому шляхом направлення судової повістки, жодного разу до суду апеляційної інстанції не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не подавала, у подальшому на телефонні дзвінки не відповідала. 

Перевіряючи доводи захисника, апеляційний суд доходить висновку, що за відсутності нових доказів доводи захисника не підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів. 

Згідно з первинним поясненнями ОСОБА_1 6 квітня 2025 року близько 19 год. рухався по вул. Миру на автомобілі Тойота РАВ4 державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час руху біля будинку 25 зробив зупинку, забрати товариша, потім вони вирушили в бік автовокзалу, після чого залишилися біля магазину «Рибка фіш», випили по декілька келехів пива. До них підійшла йому невідома особа, яка сказала йому, що він зачепив автомобіль, та запропонувала проїхати до авто, на що він погодився та викликав собі тверезого водія. Поїхали на вулицю Миру 25, після чого на місці подій прибуло 2 автомобілі, почали погрожувати і запропонували вирішити питання на місці, на що він відмовився. Потім вони почали вимагати гроші в розмірі 500 доларів, під час цього погрожували поліцією та викликали поліцію. 

За змістом первинних пояснень ОСОБА_2 6 квітня 2025 року близько 20 год. вона стала свідком ДТП. Перебуваючи вдома, почула гуркіт, після чого визирнула до вікна та помила авто сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_3 , водій якого вийшов зі свого авто та почав оглядати авто «Мазда» потерпілої. Після цього сів та покинув місце ДТРП. Після побаченого вона сіла в транспортний засіб та проїхала в бік автовокзалу, де і помітили вище вказане авто. Після цього повідомила сусідку та доставили їх до вище вказаної автівки. Після розмови з водієм Тойоти, він запропонував потерпілій проїхати до пошкодженого авто, сівши за кермо у нетверезому стані. 

Відповідно до первинних пояснень потерпілої ОСОБА_3 6 квітня 2025 року близько 19.41 год. їй зателефонувала сусідка з першого поверху ОСОБА_8 і повідомила, що її ( ОСОБА_3 ) автомобіль, який був припаркований біля будинку, в якому вона проживає, було пошкоджено. Особа, яка скоїла ДТП, втекла з місця події. Сусіди зафіксували номер автомобіля, який скоїв ДТП. Після того вони разом з сусідами віднайшли автомобіль по номерних знаках біля «Авокадо». Водій автомобіля, який скоїв ДТП, був в алкогольному сп`янінні. Після того разом зі нею у цьому авто (п`яний водій повернувся на місце події), тобто, він знаходився п`яним в авто та за кермом. Потім вони намагалися домовитися, щоб водій, який скоїв ДТП, оплатив пошкодження в сумі 500 доларів на ремонт авто. Він відмовився. Тоді викликали поліцію. 

Згідно з даними схеми ДТП на ній зафіксовано автомобілі вже на момент приїзду поліції. На зворотньому боці схеми зафіксовані пошкодження транспортних засобів: Мазда права частина заднє крило, бампер, Тойота - права частина кузова, задні двері, арка, бампер. 

При цьому апеляційний суд приймає до уваги відеозаписи, які наявні у матеріалах справи, якими підтверджуються встановлені судом першої інстанції обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, оскільки вказані відеозаписи є об`єктивним доказом у справі, який не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, та дає можливість з достатньою повнотою встановити обставини досліджуваних подій. 
Так з відеозаписів вбачається, що на відео зафіксовані працівники поліції, ряд чоловіків, жінки. Один з чоловіків говорить про те, що знайшла потерпіла. Після цього одна з жінок розповідає, що вона не бачила ДТП, що їй зателефонували, сказали, що зачепили її автомобіль, зняли номер, що знайшли водія, який у нетверезому стані; разом з ним в машині їхала від «Авокадо» сюди, щоб подивитись та показати машини. Чоловік, як потім було встановлено, ОСОБА_1 , говорить, що в барі посиділи, щоб зняти стрес, на що поліцейський говорить, що не можна вживати алкоголь ні за кермом, ні після ДТП. ОСОБА_5 зазначає, що не знав, що зачепив. Поліцейський надає бланк пояснень, роз`яснюючи, щоб ОСОБА_5 написав, як це було, чи бачив він, що зачепив, чи не бачив. На вимогу поліцейського ОСОБА_5 , передаючи документи, говорить, що він не знає, чи є він учасником ДТП, що не він був за кермом. Поліцейський, звертаючись до ОСОБА_1 , запитує, що «получається, що Ви зачепили і поїхали?», на що ОСОБА_1 відповів, що їхав він звідси до «Авокадо», що можливо він, а можливо і не він; проїхався, поки почекав суші, до машини під`їхали, сказали, що зачепив машину; він відповів, що якщо він зачепив, добре давайте під`їдемо; поїхали до цього місця. Поліцейський запитує, коли вживав алкоголь, після чи до ДТП, на що ОСОБА_5 відповідає, що після, і не знав, що не можна. Поліцейський роз`яснює, що у разі вживання до ДТП чи після передбачена відповідальність за ч. 1 або ч. 4 ст. 130 КУпАП, і відповідальність різна. ОСОБА_5 говорить, що він їхав, не помітив, що зачепив, на вокзалі вжив пива, потім викликав тверезого водія; наполягає, що не знав, що зачепив машину; не заперечує, що вживав алкоголь. Поліцейський відповів ОСОБА_7 , що то його життя, як хоче, так і поводить. Після цього на відео зафіксовано перебування ОСОБА_10 в службовому автомобілі поліції, де він спілкується з кимось по телефону, потім зафіксована розмова ОСОБА_10 з поліцейськими, під час якої поліцейській знову запитує, коли ОСОБА_5 вживав, до чи після, на що ОСОБА_5 спочатку відповідає після, конечно, а потім перепитує, після чого. Поліцейський вказує, що після ДТП. ОСОБА_1 відповідає, що він і не знав про ДТП. Поліцейський знову роз`яснює про відповідальність за ч. 1 та ч. 4 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_5 вказує, що доїхав сюди, тверезий, не помітив, зачепив чи не зачепив, поїхав із знайомим (називає особу, проте, не зрозуміло) до вокзалу, випили по пару бокалів пива, він викликав тверезого чоловіка, їх привезли сюди, і получається так, що кажуть, що він зачепив автомобіль, однак, він про це не знав; що поліцейські самі знають, як це буває, що проїхався та, навіть, не відчув, як зачепив; потім приїхали, сказали, що зачепив, свідки-не свідки, ніби, бачили; якщо зачепив, то відшкодує, є страхова; викликати поліцію чи не викликати. Поліцейський зауважує, що так, як він бачить ситуацію, то ОСОБА_5 вживав алкогольні напої після ДТП, за що є відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, що відносно ОСОБА_10 будуть складатись протоколі про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП - за ДТП, за ст. 122-4 КУпАП, за те, що з`їхав з місця ДТП, за ч. 4 ст. 130 КУпАП за вживання алкогольних напоїв після ДТП. При цьому поліцейський наголошує, що свідки бачили і чоловік сказав, що після того, як ОСОБА_5 своєю машиною зачепив « Мазду », то став трохи далі, вийшов, подивився на « Мазду », потім поїхав далі, а перед цим ще щось забрав з боку. Чи це правда чи неправда, він не знає, але точно, що машини стоять не так, як стояли перед ДТП, що ОСОБА_5 з`їхав з місця ДТП точно. Далі поліцейський роз`яснює, що за те, що ОСОБА_5 з`їхав з місця ДТП, то це ст. 122-4 КУпАП, рішення приймає суд, він жодних рішень не приймає, а складає тільки протокол. Потім ОСОБА_5 надає пояснення, які записуються поліцейським. У подальшому зафіксовано складання матеріалів, у т.ч. пояснення свідка та потерпілої.

Оцінюючи та аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає доводи захисника щодо невстановлення механізму ДТП непереконливими, оскільки, враховуючи виявлені пошкодження транспортних засобів, можливість зіткнення правими задніми частинами автомобілів є достатньою, коли один з автомобілів рухається на зустріч іншому автомобілю, та задньою правою частиною «чіпляє» задню праву частину припаркованого автомобіля. За таких обставин є й непереконливими доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_2 не могла побачити номер автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , оскільки по відношенню до неї автомобіль під керуванням ОСОБА_10 був розташований задньою частиною. 
При цьому пояснення ОСОБА_10 та захисника про те, що ОСОБА_5 міг не відчути, що своїм автомобілем зачепив автомобіль «Мазда», є непереконливими, з огляду на пояснення свідка ОСОБА_2 та з її слів потерпілої ОСОБА_3 , які у т.ч. зафіксовані на відеозаписі з бодікамер поліцейських одразу після події, та за відсутності інших доказів на підтвердження таких доводів. 

Інші доводи, які викладені апелянтом, спростовуються сукупністю доказів, які наявні в матеріалах справи та досліджені під час апеляційного розгляду. 

Таким чином, сукупністю наявних у справі доказів беззаперечно доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень. Передбачених ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, а відтак, апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Ященка Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя 
Київського апеляційного суду М.А. Васильєва