Справа № 420/10550/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить: 
- витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області докази: засвідчені належним чином копії відповідних рішень (розпоряджень, протоколів, тощо), алгоритму розрахунку, розрахунку стажу, розрахунку заробітної плати для обчислення (середньомісячного заробітку), інших документів, що були утворені:
- при призначенні та обчисленні відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років;
- при останньому перерахунку призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років, проведеному перед її перерахунком, проведеному у зв`язку з призначенням відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, яку отримує по теперішній час
- при перерахунку призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, яку отримує по теперішній час;
- при останньому перерахунку призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком;
- визнати протиправниминезастосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні та обчисленні, ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, та невиплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначеної, ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, обчисленої із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, починаючи з 08.10.2025 обчислити та виплатити, ОСОБА_1 призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком, обчислену із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням відповідно до Закону України від загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, та з урахуваннямвиплачених з 08.10.2025 сум пенсії;
- визнати протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 стажу роботи/страхового стажу періодів роботи з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010 у подвійному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати у подвійному розмірі, ОСОБА_1 стажу роботи/страхового стажу періоди роботи з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010, перерахувати та виплатити призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком з урахуванням періодів роботи з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010, зарахованих до стажу роботи/страхового стажу у подвійному розмірі та з урахуванням виплачених з 08.10.2025 сум пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у місячний строк з дати набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за результатом розгляду справи, ОСОБА_1 позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подати звіт про виконання цього судового рішення;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань, ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2662,40 гривень, сплачений за подання до Одеського окружного адміністративного суду цієї позовної заяви.
Позов обґрунтований тим, що з 14.10.2010 позивачу відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» булапризначена пенсія за вислугу років. При призначенні пенсії за вислугу років періоди роботи позивача:- 3 25.01.2006 по 27.10.2009 на посаді фельдшера-лаборанта з вищої освітою в лабораторії діагностики СНІДаСаратської центральної районної лікарні;- 3 28.10.2009 по 08.10.2010 на посаді мікробіолога лабораторії діагностики ВІЛ- інфекцій Комунального закладу «Саратська ЦРЛ`були зараховані до стажу роботи/страхового стажу у подвійному розмірі, що підтверджується розрахунком стажу. 3 08.10.2025 призначена пенсія за віком. При перерахунку призначеної пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати/доходу за 2014-2016 роки замість застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;періоди роботи:- 3 25.01.2006 по 27.10.2009 на посаді фельдшера-лаборанта з вищої освітою в лабораторії діагностики СНІДа Саратської центральної районної лікарні;- 3 28.10.2009 по 08.10.2010 на посаді мікробіолога лабораторії діагностики ВІЛ- інфекцій Комунального закладу «Саратська ЦРЛ» були зараховані до стажу роботи/страхового стажу в одинарному розмірі, замість зарахування цих періодів роботи у подвійному розмірі. Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснилоперерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років у зв`язку з призначенням позивачу відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`пенсії за вікомне із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Прозагальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 15 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить у задоволенні адміністративного позову відмовити та зазначає, що в даному випадку Головним управлінням здійснювалося саме переведення Позивача на пенсію за віком на умовах передбачених Законом № 1058-IV, а не первинне призначення, як на тому наполягає Позивач.Первинне призначення пенсії Позивачу було здійснено 14.10.2010, а переведення 08.10.2025. При переведені з одно виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а тому розраховуючи пенсіюПозивача за віком, Головне управління вірно застосувало показник середньої заробітної плати за 2014-2016 з урахуванням індексації, як це передбачено ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV.Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління зарахувати у подвійному розмірі до страхового стажу Позивача періодів роботи з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010 зазначено, що у період з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється відповідно до Закону № 1058, за період до 01.01.2004 - на підставі законодавства, що діяло раніше. З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював Позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу Позивача в подвійному розмірі.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
ОСОБА_1 14.10.2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та з 08.10.2025 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як зазначає відповідач, що розраховуючи пенсіюПозивача за віком, Головне управління застосувало показник середньої заробітної плати за 2014-2016 з урахуванням індексації, як це передбачено ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV та те, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював Позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу Позивача в подвійному розмірі.
Вважаючи вищезазначені дії ГУ ПФУ в Одеській області протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, позивач звертається до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Основного Закону).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з пунктом 2-1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норми статті 28 Закону 1058-IV. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до пункту 16 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Водночас частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави вважати, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Судом встановлено, що у 2010 році позивач, набувши права на пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1788-ХІІ, звернувся до органу Пенсійного фонду за її призначенням. А у жовтні 2025 року позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Отже, у випадку звернення із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, оскільки право позивача на призначення пенсії за вислугу років у 2010 році виникло саме на підставі Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-IV. До того ж Законом № 1058-ІV не передбачений такий вид пенсії як пенсія за вислугу років.
Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.03.2019 у справі №335/13242/16-а, від 16.06.2020 у справі №127/7522/17, від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 27.11.2024 у справі № 560/11681/23 та від 16.01.2025 у справі № 580/4901/22, від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24.
Отже, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2022-2024 роки.
Вирішуючи цей спір судом враховані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постанові Верховного Суду від 27.11.2025 року у справі №600/2346/24-а, які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Окремо, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 300/5450/23 суд дійшов висновку, що викладені у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а, від 13.02.2019 року у справі № 334/917/17 та інших правові висновки про наявність у осіб, яким призначалась пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону 1788-XII, права на призначення пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від згаданих висновків та сформувала такі:
“1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;
2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону № 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV після досягнення ними пенсійного віку”.
Також, застосовуючи наведені вище правові висновки, Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2025 року у справі № 520/7743/24 дійшов висновку про те, що позивач, як особа, якій вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону 1788-XII, не має права на повторне призначення того самого виду пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.
Враховуючи, що Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 року у справі №300/5450/23 відступив від висновків, застосованих у постановах від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а, від 13.02.2019 у справі № 334/917/17 та сформував вищенаведену позицію.
Щодо не зарахування позивачу стажу роботи з 25.01.2006 року по 27.10.2009 року та з 28.10.2009 року по 08.10.2010 року у подвійному розмірі, суд зазначає наступне.
Згідно з трудової книжки позивача НОМЕР_1 (записи №№ 10-12):
-25.01.2006 відповідно до наказу Саратської центральної районної лікарні від 25.01.2006 № 7 позивач прийнята на роботу на посаду фельдшера-лаборанта з вищої освітою в лабораторію діагностики СНІДа;
-28.10.2009 відповідно до наказу Комунального закладу «Саратська ЦРЛ», яку на 71-V було перейменовано Саратську центральну районну лікарню, від 28.10.2008 № 48 позивач переведена на посаду мікробіолога лабораторії діагностики ВІЛ-інфекцій;
-08.10.2010 відповідно до наказу Комунального закладу «Саратська ЦРЛ» від 08.10.2010 № 103 позивач звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років за ст. 38 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Саратська центральна лікарня» Саратською селищною ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 19.11.2025 № 54, в якій зазначено, що позивач дійсно працювала в Саратській центральній районній лікарні на посаді фельдшера-лаборанта СНІД-лабораторії з 20.01.2006 року; 28.10.2008 року переведена на посаду мікробіолога СНІД-лабораторії; 08.10.2010 року звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /надалі - Закон № 1058-IV/.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За визначенням, наведеним у частині 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно з пунктом 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно із розділом XXIV. ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я (далі - Список №2).
Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування.
Таким чином, враховуючи, що норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" є діючими, а стаття 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає пільгові умови права на пенсію за віком, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати в подвійному розмірі до загального стажу позивача періодів роботи з 20.01.2006 року по 27.10.2009 року та з 28.10.2009 року по 08.10.2010 року.
Щодо встановлення судового контролю.
Відповідно до ч.5 ст.382 КАС за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абз.1 цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження – не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, в силу положень ч.5 ст.382 КАС покладання на суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, обов`язку подати звіт про його виконання, під час ухвалення такого рішення є правом, а не обов`язком суду.
Суд не вважає за доцільне встановлювати судовий контроль за виконанням цього рішення під час його ухвалення з огляду на відсутність на цій стадії об`єктивних передумов вважати, що відповідач його не виконуватиме.
Однак це не позбавляє позивача права на звернення з заявою про зобов`язання подати звіт про виконання цього судового рішення в порядку, визначеному ст.382 КАС, і після його ухвалення.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах “Проніна проти України” (пункт 23) і “Серявін та інші проти України” (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бендерський проти України” від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжним документом, який міститься в матеріалах цієї справи.
З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст.8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити частково.
Визнати протиправними дії незастосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні та обчисленні, ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012; ЄДРПОУ 20987385), починаючи з 08.10.2025 обчислити та виплатити, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію за віком, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні 2022-2024 роки, що передують року звернення за призначенням відповідно до Закону України від загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком, та з урахуванням виплачених з 08.10.2025 сум пенсії.
Визнати протиправними дії щодо не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області стажу роботи/страхового стажу/ періодів роботи ОСОБА_1 з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010 у подвійному розмірі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області(вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012; ЄДРПОУ 20987385) зарахувати, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) стажу роботи/страхового стажу/періоди роботи з 25.01.2006 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 08.10.2010 у подвійному розмірі та з урахуванням виплачених з 08.10.2025 сум пенсії.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012; ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя К.С. Єфіменко