ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 м. Дніпро Справа № 908/3774/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

від скаржника (позивача): Савченко І.Г. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: Смокін П.О. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Запорізької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 (ухвалене суддею Азізбекян Т.А. у м. Запоріжжі, повне рішення складене 28.04.2026) у справі № 908/3774/23 

за позовом Запорізької міської ради (м. Запоріжжя)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" (м. Запоріжжя)
про стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 1 684 042 грн 46 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Запорізька міська рада (далі по тексту - позивач) звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" (далі по тексту - відповідач) недоотримані кошти у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 у розмірі 1 684 042 грн 46 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 
- 20.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" набуло у власність об`єкти нерухомого майна у складі: диспетчерської (літ. С-2), будівлі битовок (літ. Т-2), автовагової (літ. У) (реєстраційний номер 419850823101), які розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Креміно, буд. 44, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 356734307 від 01.12.2023;
- земельна ділянка за адресою: м. Запоріжжя, вул. Креміно, буд. 44, площею 53,6152 га, кадастровий номер: 2310100000:07:084:0060, належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської раді на праві комунальної власності (номер відомостей про речове право: 38923899 від 28.10.2020);
- Запорізька міська рада на дев`ятій сесії восьмого скликання ухвалила рішення № 53/72 від 03.11.2021 "Про надання у користування на умовах оренди ТОВ "Фавор-В" земельної ділянки по вул. Креміно, 44 для розташування проммайданчику Мокрянського гранітного кар`єру № 2";
- загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ "Фавор-В" земельною ділянкою площею 53,6152 га, з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Креміно, буд. 44, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 склав 1 684 042 грн 46 коп.;
- посилаючись на статті 11, 16, 526, 632, 1212, 1214 Цивільного кодексу України, Закон України "Про оренду землі", позивач просить суд позов задовольнити.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі №908/3774/23:
- позовні вимоги задоволено частково;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на користь Запорізької міської ради суму доходу, отриманого від безпідставно набутого майна (період з 01.01.2021 по 22.12.2021) - 347 514 грн 34 коп. та судовий збір у розмірі 6 158 грн 70 коп.;
- в іншій частині заявлених позовних вимог у розмірі 1 077 856 грн 45 коп. відмовлено;
- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" про поворот виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у справі №908/3774/23 задоволено;
- стягнуто з Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" 1 425 370 грн 79 коп. як безпідставно збережених коштів, 21 380 грн 61 коп. стягнутого судового збору, 32 070 грн 91 коп. стягнутого судового збору за подачу апеляційної скарги; 152 589 грн 23 коп. основної винагороди приватному виконавцю та мінімальних і додаткових витрат виконавчого провадження (147 882 грн 23 коп. основної винагороди приватному виконавцю та 4 707 грн 00 коп. мінімальних і додаткових витрат виконавчого провадження).
Рішення обґрунтовано наступним: 
- як убачається з матеріалів справи, відповідач набув у власність об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Креміно, будинок 44, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №356734307 від 01.12.2923, право власності на майно в державному реєстрі зареєстровано 20.07.2018 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 20.07.2018 № 1243;
- 23.12.2021 проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ "Фавор-В" на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:07:084:0060 на підставі договору від 23.12.2021 №202107000100146, про що зроблено запис 45899015;
- позивач просить суд стягнути загальну суму розміру недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди ТОВ "Фавор-В" за період з 21.07.2018 по 22.12.2021, що за підрахунком Запорізької міської ради становить 1 425 370 грн 79 коп. (детальний розрахунок том 2, аркуш справи 68). Відповідач заперечив проти нового розрахунку позивача, зокрема, вказуючи що нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2013 рік, відповідно до витягу від 11.02.2013 №0086/0507 становить 61 700 372 грн 16 коп.; позивачем не надано підстави розрахунку за ціною 203 920 054 грн 68 коп. за період до 08.08.2019. В обґрунтування вказаної правової позиції відповідачем наданий Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель станом на 19.06.2008 в сумі 19 371 171 грн 76 коп.; Витяг № 0086/05/07 від 11.02.2013 із зазначенням розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки 61 700 372 грн 16 коп.;
- суд дійшов висновку, що дії позивача стосовно формування нового розрахунку доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 в розмірі 1 425 370 грн 79 коп., є правомірними та відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України. З розрахунку позивача, сформованого в системі "Електронний суд" 12.11.2024, слідує, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07:084:0060 станом на 2008 рік склала 38 747 705 грн 04 коп. в цінах 2008 року відповідно до договору оренди землі № 040826101301 від 15.08.2008. Так, відповідно до умов договору оренди землі від 06.08.2008, укладеного між Запорізькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройекспорт" (орендар), нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 38 747 705 грн 04 коп. (в цінах 2008 року). З цього питання слід зазначити, що представлений відповідачем Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель від 19.06.2008 № 4084 складений раніше укладеного договору (06.08.2008) та має примітку, що є дійсним на період проектування та будівництва до введення об`єкту в експлуатацію. За змістом вказаного витягу, а саме: щодо вихідних даних про земельну ділянку, в рядку "цільове призначення земельної ділянки" зазначено: "Землі, зайняті поточним та відведені під майбутнє будівництво". Також, в укладеному між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройекспорт", договорі оренди землі від 06.08.2008, в пункті 9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 145 283 грн 79 коп. протягом строку будівництва об`єкту, у розмірі 290 607 грн 79 коп. з дня введення об`єкту в експлуатацію, що становить 75% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2008 року. Нормативна грошова оцінка за 2008 рік у розмірі 38 747 705 грн 04 коп. сторонами за договором оренди землі від 06.08.2008 погоджена, попереднім орендарем ТОВ "Стройекспорт", технічна документація, на підставі якої був виданий витяг не визнавалась в судовому порядку недійсною. За таких обставин, застосування розміру нормативної грошової оцінки за період 2008 в сумі 38 347 705 грн 04 коп. є правомірним;
- проаналізувавши аргументи відповідача стосовно неправильності здійсненого позивачем нового розрахунку недоотриманих доходів в сумі 1 425 370 грн 79 коп., враховуючи пояснення Запорізької міської ради з цього питання, приймаючи до уваги документи, які подані сторонами на підтвердження своєї правової позиції щодо нормативної грошової оцінки та коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок, суд дійшов висновку, що відповідачем документально, нормативно та арифметично не спростована правильність алгоритму вказаного розрахунку позивача;
- під час нового розгляду справи судом встановлено, що 02.08.2018 відповідач листом вх. МВК № 11941/03 -32/03 звернувся до Запорізької міської ради в особі Департаменту архітектури та містобудування із зверненням щодо передачі в оренду, з правом надавати в суборенду, земельної ділянки орієнтовною площею 53,6152 га, за адресою: місто Запоріжжя, селище Креміно, будинок 44, у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно;
- з матеріалів справи встановлено, що відповідач набув право власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 20.07.2018, дата державної реєстрації речового права - 20.07.2018. Таким чином, власник майна на території вказаної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради, не зволікаючи, звернувся до орендодавця з питання оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди. ТОВ "Фавор-В" з дати звернення (серпень 2018 року) до Запорізької міської ради по листопад 2018 року, здійснювало активні дії та заходи щодо виконання усіх вимог орендодавця, включаючи надання необхідних документів. Фактично, усі вимоги Запорізької міської ради стосовно надання належним чином засвідчених документів для завершення процедури укладення договору оренди, ТОВ "Фавор-В" були виконані у листопаді 2018 року, тобто відповідач не мав на меті безпідставно збагатитися, а затримка належного оформлення користування земельною ділянкою сталася не з його вини. Проте, рішення про надання земельної ділянки у користування на умовах оренди ТОВ "Фавор-В" було прийнято Запорізькою міською радою тільки 03.11.2021;
- встановлені судом обставини свідчать про затягування власником земельної ділянки процедури оформлення договору оренди землі;
- враховуючи принцип справедливості, власник земельної ділянки, який сам створює перешкоди для оформлення оренди земельної ділянки, не може вимагати стягнення коштів за безпідставне користування, оскільки користування було фактично вимушеним через бездіяльність власника;
- з огляду на викладені обставини у їх сукупності, суд не знаходить достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060 за період з 21.07.2018 по 31.12.2020 у розмірі 1 077 856 грн 45 коп., в цій частині позову слід відмовити;
- суд враховує, що процедура оформлення договору оренди землі завершена тільки у 2021 році, дата державної реєстрації договору оренди - 23.12.2021, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення суми недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди ТОВ "Фавор-В" (період з 01.01.2021 по 22.12.2021), в сумі 347 514 грн 34 коп. підлягають задоволенню;
- проаналізувавши викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у спорі, який виник між сторонами, не підлягає застосуванню термін 1095 днів передбачений Податковим кодексом України, який фактично встановлює строк формування податковим органом грошового зобов`язання, та подання суб`єктом декларування податкової звітності, оскільки між Запорізькою міською радою та ТОВ "Фавор-В" у період з 21.07.2018 по 22.12.2021 договір оренди не укладався;
- підсумовуючи результати розгляду справи № 908/3774/23, суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення суми недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди ТОВ "Фавор - В" (період з 01.01.2021 по 22.12.2021), в сумі 347 514 грн 34 коп. В іншій частині заявлених позовних вимог у розмірі 1 077 856 грн 45 коп. слід відмовити.

Не погодившись з вказаним рішенням, Запорізька міська рада звернулась за допомогою системи "Електронний суд" до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 50259 від 15.05.2026), в якій просить:
- рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 по справі №908/3774/23 скасувати у частині відмови у задоволенні позову у розмірі 1 336 528 грн 12 коп.;
- ухвалити нове рішення у цій частині, яким позовну заяву Запорізької міської ради про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 21.07.2018 по 22.12.2021. у розмірі 1 336 528 грн 12 коп. задовольнити; 
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на користь Запорізької міської ради судовий збір за подання позову у розмірі 25 260 грн 64 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 30 312 грн 77 коп.
Апеляційна скарга Запорізької міської ради обґрунтована наступними обставинами:
- відповідачем право на земельну ділянку у зв`язку з переходом права власності на об`єкти нерухомості, розташовані на цій ділянці, не отримане та не оформлене;
- з моменту набуття 20.07.2018 права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок з оформлення права користування (оренди) на земельну ділянку. У цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача, не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18);
- відповідач не надав доказів вжиття заходів для поновлення його прав, якщо таке мало місце. Оскільки таких доказів немає, то у суду першої інстанції немає підстав робити висновок про бездіяльність Запорізької міської ради у питанні укладання договору оренди землі. Такі висновки суду першої інстанції є лише припущенням. В той же час, рішення суду першої інстанції не може ґрунтуватись на припущеннях, а отже рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі № 908/3774/23 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 01.07.2026.

Також не погодившись з вказаним вище рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 50287 від 18.05.2026), в якій просить:
- рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 по справі №908/3774/23 скасувати у частині розглянутих позовних вимог;
- ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради відмовити;
- в іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 по справі № 908/3774/23 щодо задоволення заяви про поворот виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у даній справі залишити без змін; 
- стягнути з Запорізької міської ради судові витрати.
Апеляційна скарга ТОВ "Фавор - В" обґрунтована наступним: 
- власник майна на території вказаної земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради, не зволікаючи, звернувся до орендодавця з питання оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди. З матеріалів справи слідує, що тільки 03.11.2021 Запорізька міська рада рішенням № 53/72 вирішила питання про надання у користування на умовах оренди ТОВ "Фавор-В" земельної ділянки по вулиці Креміно, 44 для розташування проммайданчику Мокрянського гранітного кар`єру № 2. З аналізу викладених обставин слідує, що ТОВ "Фавор-В" з дати звернення (серпень 2018 року) до Запорізької міської ради, здійснювало активні дії та заходи щодо виконання усіх вимог орендодавця, включаючи надання необхідних документів. Фактично, усі вимоги Запорізької міської ради стосовно надання належним чином засвідчених документів для завершення процедури укладення договору оренди, ТОВ "Фавор-В" були виконані у листопаді 2018 року, тобто відповідач не мав на меті безпідставно збагатитися, а затримка належного оформлення користування земельною ділянкою сталася не з його вини. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку в мотивувальній частині рішення щодо окремої підстави для відмови в позові, однак невірно вказав в резолютивній частині рішення період та розрахунок щодо відмовленої частини. Вказані обставини є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за період з 21.07.2018 по 03.11.2021;
- суд першої інстанції зазначив, що він проаналізував викладені сторонами обставини у їх сукупності і дійшов висновку, що у спорі, який виник між сторонами, не підлягає застосуванню термін 1095 днів передбачений Податковим кодексом України. Проте, суд першої інстанції робить помилковий висновок, що такий строк стосується формування лише податковим органом грошового зобов`язання та подання суб`єктом декларування податкової звітності. Зазначений висновок є помилковим, адже власник земельної ділянки вважає, що наявна безпідставно збережена саме орендна плата, що і є грошовим зобов`язанням. Однак, відповідно до норм Податкового кодексу України, не може бути збережена орендна плата чи інші грошові зобов`язання відповідачем понад строк у три роки (саме щодо комунальної чи державної землі). Отже відсутнє будь-яке безпідставно набуте майно чи доходи у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, яке міг би отримати відповідач, поза цим строком у три роки. Орендна плата за користування землями державної чи комунальної власності може бути нарахована лише в межах строку у 1095 днів (3 роки). Поза межами зазначених строків контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, а платник вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені). Отже, ТОВ "Фавор-В" є вільним від сплати орендної плати за період понад 1095 днів, відсутні підстави вважати такі грошові кошти орендної плати безпідставно збереженими в розумінні 1212 Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення орендної плати, зокрема, як дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, може бути здійснено лише в межах трирічного строку. ТОВ "Фавор-В" вже здійснив відповідну заяву та посилався на такі обставини у своїх запереченнях щодо відповіді на відзив, які були подані до суду першої інстанції 06.02.2024. Таким чином, оскільки позов по даній справі №908/3774/23, як це зазначено в ухвалі про відкриття провадження, подано 21.12.2023, то, відповідно, позивач пропустив строк звернення до суду і зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимоги до 21.12.2020, оскільки власник земельної ділянки вважає, що наявна безпідставно збережена орендна плата, що і є грошовим зобов`язанням. Однак, відповідно до вказаних норм Податкового кодексу України, не може бути збережена орендна плата чи інші грошові зобов`язання відповідачем понад строк у три роки (саме щодо комунальної чи державної землі). Отже відсутнє будь-яке безпідставно набуте майно чи доходи у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, яке міг би отримати відповідач, поза цим строком у три роки. На підставі зазначеного, скаржник просить застосувати позовну давність у даній справі з урахуванням викладених вище обставин та відмовити у задоволенні позовних вимог;
- надаючи розрахунки за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 про стягнення доходу, отриманого від безпідставного набутого майна у розмірі 1 684 042 грн 46 коп., позивачем зроблено наступні помилки: - щодо 2018 року, позивачем невірно зазначено та взято за основу нормативно грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 203 920 051 грн 68 коп. Зазначена нормативно грошова оцінка взята в цінах за 2019 рік. Тобто позивачем застосовано нормативно грошову оцінку за наступний рік розрахунку, тобто таку, що не існувала станом на 2018 рік. Щодо 2019 року, то як убачається з наданого позивачем витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.08.2019, витяг сформовано 08.08.2019. Тобто позивачем не надано підстави розрахунку за ціною 203 920 054 грн 68 коп. за період до 08.08.2019, а отже такий розрахунок не є правильним, оскільки слід застосовувати нормативну грошову оцінку попередню, яка діяла на момент нарахування такої оренди. Щодо 2020 року, то позивачем не взято до уваги норми пункту 52-4 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, відповідно до якого, не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності. Тобто в 2020 році наявне звільнення від орендної плати, яку позивачем не застосовано. Щодо 2021 року, то позивачем надано розрахунок із врахуванням до 07.12.2021 нормативної грошової оцінки з витягу від 2019 року у розмірі 203 920 051 грн 68 коп. В свою чергу, як вбачається з наданого договору оренди землі від 23.12.2021 № 202107000100146, укладеного між ТОВ "Фавор-В" та Запорізькою міською радою, щодо даної спірної земельної ділянки, - нормативно грошова оцінка земельної ділянки 2310100000:07:084:0060 становить 142 519 924 грн 64 коп. в цінах на 2021 рік. Окрім того, зазначене підтверджується і розрахунком розміру орендної плати за земельну ділянку, грошова оцінка якої проведена на 01.01.2021, яка також становить 142 519 924 грн 64 коп. Тобто, починаючи з 01.01.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 142 519 924 грн 64 коп. та не відповідає заявленому розрахунку позивача, а отже також розрахунок є неправильним;
- позивач не звертався з заявою про зміну розміру позовних вимог, як це передбачено процесуальним законодавством, а саме в термін підготовчого судового засідання у суді першої інстанції. Надані до суду апеляційної інстанції нові розрахунки не можуть бути взяті до уваги та мають бути залишені без розгляду. При поданні позовної заяви позивач не встановив усіх наявних нормативно грошових оцінок земельної ділянки, а отже фактично змінив підстави та розмір позову не в передбачений законом порядок. Разом з тим, надаючи нові розрахунки на суму позивачем 1 425 370 грн 79 коп. також невірно зазначено наступне:- надаючи розрахунок за 2018 рік, позивач зазначає, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07:084:0060 склала: 89 682 750 грн 30 коп. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2017 року) * 1,00 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017 рік) = 89 682 750 грн 30 коп. * 0,25% = 224 206 грн 88 коп. в рік / 365 днів = 614 грн 27 коп. в день * 164 дня (з 21.07.2018 по 31.12.2018) = 100 739 грн 53 коп. розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди. Проте, наявна нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 2013 рік, що відповідно до витягу від 11.02.2013 № 0086/0507 становить 61 700 372 грн 16 коп., та відрізняється від проміжного розрахунку наданого позивачем за 2013 рік. Також, відповідно до наданого відповідачу Управлінням земельних ресурсів у м. Запоріжжі Запорізької області витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.06.2008 № 408и оцінка складала 19 371 171 грн 76 коп. Зазначене вказує на помилковість початкового розрахунку та, відповідно, на неправильне кінцеве значення цього розрахунку. Щодо 2019 року, то як убачається з наявного в матеріалах справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.08.2019, витяг сформовано 08.08.2019. Тобто позивачем не надано підстави розрахунку за ціною 203 920 054 грн 68 коп. за період до 08.08.2019, а отже такий розрахунок не є правильним, оскільки слід застосовувати нормативну грошову оцінку попередню, яка діяла на момент нарахування такої оренди. В свою чергу, стороною відповідача досліджувалось питання наявності нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:07:084:0060 за 2007-2018 роки, на підставі чого було отримано відповідь від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.01.2024 № 29-8-0.37.1-321/2 24. Відповідачу були надані зазначені вище витяги від 19.06.2008 № 408и та від 11.02.2013 № 0086/0507, обставини чого позивачем не враховувались та не встановлювались, що вказує на помилковість наданих позивачем розрахунків. Отже, Запорізькою міською радою не встановлювалось питання наявності витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за період 2007-2021 роки. Наданий позивачем розрахунок є безпідставним та не враховує усіх обставин, які випливають на формування заявленої заборгованості;
- позивачем, окрім іншого, не підтверджено будь-якими допустимими доказами наявність або відсутність витягів за 2018 та 2020 роки, що є об`єктивно не обґрунтуванням позову та позовних вимог. Наявні усі підстави для відмови в задоволенні позову лише через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 924/199/20. Проте судом першої інстанції не надано оцінку вказаним вище зауваженням та помилкам. Суд без обґрунтувань висновував, що це не спростовує правильність алгоритму вказаного розрахунку позивача. При цьому не звертає увагу на відсутність у матеріалах справи як заяв про зміну позовних вимог чи підстав позову, такі і заяв про зменшення або збільшення розміру позовних вимог. Тобто, господарський суд не розглядає заявлені позовні вимоги позивача, а розглядає вимоги за межами позовних вимог, при цьому, навіть не перевіривши правильність розрахунку наданого позивачем.

Від позивача (Запорізької міської ради) до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Фавор-В" (вх. № суду 7257/26 від 02.06.2026), в якому вона просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Фавор-В".
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований позивачем наступними обставинами: 
- відповідач у період з 20.07.2018 (з дати набуття права власності на нерухоме майно) по 22.12.2021 (по дату укладання договору оренди землі) не був власником та постійним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата;
- немає підстав робити висновок про бездіяльність Запорізької міської ради у питанні укладання договору оренди землі. Такі висновки відповідача є лише припущенням;
- строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, були продовжені на час карантину та на період воєнного стану;
- в листі Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28 0.221-353/2-26 від 12.01.2026 наведено значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2026 роки. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік. З 2016 року по теперішній час нормативна грошова оцінка земель міста, в тому числі спірної земельної ділянки була сталою та змінювалась лише на щорічні коефіцієнти індексації. Саме тому для отримання нормативної грошової оцінки за наступні роки позивач помножував нормативну грошову оцінку 2019 року на коефіцієнти індексації;
- з урахуванням викладеного, розрахунок доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, який підлягає стягненню з відповідача, позивачем проведено правильно та обґрунтовано.

У судове засідання 01.07.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.
У судовому засіданні 01.07.2026 представниками позивача та відповідача були викладені правові позиції щодо поданих у даній справі апеляційних скарг.
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Колегією суддів відзначено, що згідно з частиною 2 статті 219 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
У судовому засіданні 01.07.2026, відповідно до положень частини 2 статті 219 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд перейшов до стадії "Ухвалення судового рішення" та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08.07.2026, про що була постановлена ухвала від 01.07.2026.
У судове засідання 08.07.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.
У судовому засіданні 08.07.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є: 1) відмова у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 1 336 528 грн 12 коп. та 2) задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 347 514 грн 34 коп., то відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 22 "Про внесення змін та доповнень до рішення Запорізької міської ради", від 26.08.2015 № 50 "Про найменування вулиці в колишніх селищах Креміно та Південне Шевченківському району м. Запоріжжя" і рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2008 № 586 "Про внесення доповнень до переліку найменувань вулиць, провулків, майданів, проспектів у м. Запоріжжі, які затвердженні рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.12.1994 № 534" пунктом 2.1. змінено назву урбаноніму "сел. Креміно" на "вулиця Креміно".
В наданій позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 356734307 від 01.12.2023 містяться записи щодо об`єктів такого нерухомого майна:
- за реєстраційним номером 419850823101: тип об`єкта - диспетчерська літ.С-2, будівля битовок літ.Т-2, автовагова літ.У, об`єкт житлової нерухомості: Ні; адреса: Запорізька обл., м.Запоріжжя, сел. Креміно, будинок 44; номер об`єкта в РПВН: 31338807; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації - 20.07.2018. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42166412 від 20.07.2018 прийнято на підставі Договору купівлі-продажу, нерухомості, серія та номер: 1243, виданий 20.07.2018, власник с часткою 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В", код ЄДРПОУ: 37558338;
- за реєстраційним номером 283887623101, тип об`єкта - трансформаторна підстанція ПС 35/6 Кв / літ. Ч/, об`єкт житлової нерухомості: Ні; адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, сел.Креміно, будинок 44; Загальна площа (кв.м): 102.1; номер об`єкта в РПВН: 35521804; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації - 20.07.2018. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42166584 від 20.07.2018 прийнято на підставі Договору купівлі-продажу, нерухомості, серія та номер: 1244, виданий 20.07.2018, власник с часткою 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В", код ЄДРПОУ: 37558338.
Також у Державному реєстрі за вказаною поштовою адресою: м. Запоріжжя, вул.Креміно, буд. 44, міститься обліковий запис про земельну ділянку площею 53,6152 га, кадастровий номер: 2310100000:07:084:0060, яка належить Територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської раді на праві комунальної власності (номер відомостей про речове право: 38923899 від 28.10.2020).
Згідно з наданою позивачем Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356922535 від 04.12.2023 вказана земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2207532823101, площею (га): 53.6152, належить на праві власності з розміром частки: 1 територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ: 04053915. Речове право: 38923899 зареєстроване 28.10.2020 Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54860453 від 30.10.2020 08:53:45. Документи, подані для державної реєстрації: відомості з ДЗК, серія та номер: 24647339, виданий 28.10.2020, видавник: Державний земельний кадастр.
Дев`ятою сесією восьмого скликання Запорізької міської ради прийнято рішення №53/72 від 03.11.2021 "Про надання у користування на умовах оренди ТОВ "Фавор-В" земельної ділянки по вул. Креміно, 44 для розташування проммайданчику Мокрянського гранітного кар`єру № 2", пунктом 1 якого вирішено надати у користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" строком на 19 років земельну ділянку кадастровий номер (2310100000:07:084:0060) площею 53,6152 га (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствам переробної, машинобудівної та іншої промисловості) по вул. Креміно, буд. 44 для розташування проммайданчика Мокрянського гранітного кар`єру № 2 в межах, раніше переданих рішенням міської ради від 25.06.2008 № 41/191, за рахунок земель Запорізької міської ради. Пунктом 3 цього рішення визначено, що Договір оренди землі від 15.08.2008 № 040826101301, зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", вважати припиненим згідно з пунктом 33 договору.
23.12.2021 на підставі вказаного рішення між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" було укладено договір оренди землі №202107000100146 (далі по тексту - договір), за умовами якого Запорізька міська рада (далі по тексту також - Орендодавець, позивач) передала, а ТОВ "Фавор-В" (далі по тексту - Орендар, відповідач) прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для розташування проммайданчику Мокрянського гранітного кар`єру № 2, що знаходиться; м.Запоріжжя, вул.Креміно, 44. Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 53,6152 га, кадастровий номер земельної ділянки: 231.0100000:07:084:0060. На земельній ділянці розмішені об`єкти нерухомого майна: будівлі та споруди орендаря та (або) інші об`єкти, що не відносяться до нерухомого майка: відсутні. Земельна ділянка передасться в оренду разом з: будівлями та спорудами орендаря. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 142 519 924 грн 64 коп., в цінах 2021 року.
За умовами пункту 11 договору він укладений на 19 років. 
Згідно з пунктом 18 договору земельна ділянка передається в оренду для: розташування проммайданчику Мокрянського гранітного кар`єру № 2 (функціональне призначення). Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, секція J підрозділ 11.01.
Згідно з пунктом 22 договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється Орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом прийому-передачі земельної ділянки, який підписується сторонами і є невід`ємним додатком до договору. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється за актом її приймання-передачі.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що 23.12.2021 зареєстровано право оренди вказаної вище земельної ділянки площею 53,6152 га за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фавор-В"; Орендодавець: Запорізька міська рада; на підставі договору оренди землі, серія та номер: 202107000100146, виданого 23.12.2021; строк: 19 років; дата закінчення дії: 23.12.2040. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62553197 від 24.12.2021
Також з наданої Позивачем до суду копії згаданого у пункті 3 Рішення № 53/72 від 03.11.2021 Договору оренди землі від 06.08.2008, укладеного Запорізькою міською радою "Орендодавець" та попереднім орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройекспорт" (код 32561079), вбачається, зокрема, наступне: 
1. Орендодавець, відповідно до рішення двадцять другої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 41/191 від 25.06.2008, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування проммайданчика Мокрянського гранітного кар`єру № 2, яка знаходиться: м. Запоріжжя, селище Креміно, 44;
2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 53.6152 га;
3. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: будівлі та споруди у стані руйнування орендаря, інші об`єкти інфраструктури відсутні;
4. Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами у стані руйнування орендаря;
5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 38 747 705 грн 04 коп. (в цінах 2008 року);
6. Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню - відсутні;
7. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, - відсутні.
8. Договір укладається до 30.12.2015;
9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі: 145 283 грн. 79 коп. протягом строку будівництва об`єкту, у розмірі 290 607 грн. 79 коп. з дня введення об`єкту до експлуатації, що складає 0,75% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2008 року;
10. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії;
12. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором оренди землі; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів визначених законодавством; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; - прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; - в інших випадках, передбачених законом;
14. Земельна ділянка передається в оренду для: розташування проммайданчика Мокрянського гранітного кар`єру № 2;
15. Цільове призначення земельної ділянки (категорія земель): землі промисловості;
19. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється Орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом прийому-передачі земельної ділянки, який підписується сторонами і є невід`ємним додатком до договору. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі;
20. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду;
34. Фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору оренди землі не є підставою для поновлення договору;
Актом від 22.07.2008 визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ "Стройекспорт" для розташування проммайданчика Мокрянського гранітного кар`єру № 2 у селищі Креміно, 44 (кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:084:0060) на підставі рішення двадцять другої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради від 25.06.2008 № 41/191 Лугвіщиком П.Ю. - начальником Запорізького відділення "Південінжгеодезія" державного науково-виробничого підприємства інженерної геодезії "Укрінжгеодезія", яким виконано встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки ТОВ "Стройекспорт" у селищі Креміно, 44 для розташування проммайданчика Мокрянського гранітного кар`єру № 2. Площа земельної ділянки складає 53,6152 га. Межі земельної ділянки проходять:
- лінія "1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-38-39-40-41-42-43-44-45-46-47-48-49-50-51-52-53-54-55-56-57-58-59-60-61-62-63-64-65-66-67-68-69-70-71-72-73-74-75-76-77-78-79-80-1" - умовно, згідно з вказаними промірами;
- лінія "81-82-83"- умовно, згідно з вказаними промірами;
- лінія "83-84" - по межі відведення гр. ОСОБА_1 ;
- лінія "84-85-86-87-88-89-90-91-92-81" - по огорожі. 
Отже, укладений Позивачем з попереднім орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060 - ТОВ "Стройекспорт", Договір оренди припинив свою дію 30.12.2015, доказів продовження строку його дії матеріали справи не містять, з чим погоджується і сам позивач. 
Крім цього, з інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3775/5/08-01-04-09 від 01.05.2023 вбачається, що ТОВ "Фавор-В" (ідентифікаційний код 37558338) за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 включно не нараховувало та не сплачувало плату за землю (земельний податок, орендну плату).
Запорізькою міською радою складено розрахунок розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ "Фавор-В" земельною ділянкою площею 53,6152 га, з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул.Креміно, буд. 44, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 21.07.2018 по 22.12.2021, в обґрунтування якого Позивач посилається на те, що згідно з Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 2755/207-19 від 09.08.2019, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 203 920 051,68 грн. у цінах 2019 року. Таким чином, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ "Фавор-В" вказаною земельною ділянкою за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 склав 1 684 042 грн 46 коп. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення суми недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою за період з 21.07.2018 по 31.12.2020 у розмірі 1 077 856 грн 45 коп., послався на те, що ТОВ "Фавор-В" з дати звернення (серпень 2018 року) до Запорізької міської ради по листопад 2018 року, здійснювало активні дії та заходи щодо виконання усіх вимог орендодавця, включаючи надання необхідних документів. Місцевий господарський суд врахував, що фактично усі вимоги Запорізької міської ради стосовно надання належним чином засвідчених документів для завершення процедури укладення договору оренди, ТОВ "Фавор-В" були виконані у листопаді 2018 року, тобто відповідач не мав на меті безпідставно збагатитися, а затримка належного оформлення користування земельною ділянкою сталася не з його вини. Проте, рішення про надання земельної ділянки у користування на умовах оренди ТОВ "Фавор-В" було прийнято Запорізькою міською радою тільки 03.11.2021. З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про затягування власником земельної ділянки процедури оформлення договору оренди землі; враховуючи принцип справедливості, власник земельної ділянки, який сам створює перешкоди для оформлення оренди земельної ділянки, не може вимагати стягнення коштів за безпідставне користування, оскільки користування було фактично вимушеним через бездіяльність власника. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими, зробленими при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.
З цього приводу апеляційний господарський суд зазначає таке. 
За змістом статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України "Про оренду землі").
Так, статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останній набув у власність об`єкти нерухомого майна у складі: - диспетчерської (літ. С-2), будівлі битовок (літ. Т-2), автовагової (літ. У) (реєстраційний номер 419850823101), які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Креміно, буд. 44, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 356734307 від 01.12.2023. Право власності на майно в державному реєстрі зареєстровано 20.07.2018 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 20.07.2018, номер 1243;
- трансформаторна підстанція ПС 35/6 Кв (літ. Ч) (реєстраційний номер 283887623101), яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Креміно, буд. 44, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 356734307 від 01.12.2023. Право власності на майно в державному реєстрі зареєстровано 20.07.2018 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 20.07.2018, номер 1244.
Так, 20.07.2018 за ТОВ "Фавор-В" зареєстровано право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, про що внесено записи до Державного реєстру речових прав № 27140204, 27140351. 
Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда, розмішені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
При цьому державну реєстрацію права оренди ТОВ "Фавор-В" земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060 на підставі договору від 23.12.2021 №202107000100146, проведено лише 23.12.2021, про що зроблено запис 45899015. 
Також згідно з матеріалами справи, Договір оренди землі від 06.08.2008, укладений Запорізькою міською радою (Орендодавець) з попереднім орендарем, - Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройекспорт", діяв до 30.12.2015.
За змістом статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відтак, в період часу з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (20.07.2018), що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060, та до 23.12.2021 відповідач використовував цю земельну ділянку без достатньої правової підстави.
У той же час, статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
При цьому під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).
Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково вдався до аналізу наявності вини відповідача у виникненні заборгованості з недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 1 684 042 грн 46 коп., проаналізувавши дії відповідача щодо звернення у 2018 році до позивача з метою оформлення правовідносин з користування спірною земельною ділянкою. 
Колегія суддів зазначає, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Зазначений висновок кореспондується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 при розгляді аналогічних спорів.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Тобто, незалежно від наявності вини у поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В", за відсутності укладеного договору оренди землі, збільшено вартість власного майна за рахунок несплаченої орендної плати, яка мала бути встановлена договором оренди землі, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження орендної плати відповідачем за рахунок Запорізької міської ради.
Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Частинами 1 та 2 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пункт 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно зі статтею 265 розділу XII Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 Податкового кодексу України).
Відповідно до пунктів 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Згідно з підпунктами 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
В пункті 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ Податкового кодексу України, та площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.
За змістом частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" та статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
Отже, як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
З вищенаведеного слідує, що договір оренди землі є цивільно-правовим договором оренди (найму), що регулюється Цивільним кодексом України, іншими нормативними актами. Особливості правового регулювання відносин з оренди землі обумовлюються, зокрема, формою власності на земельні ділянки, що орендуються. Норми, що регулюють розмір, форму та порядок внесення орендної плати за землі державної та комунальної власності, характеризуються більшим ступенем імперативності регулювання порівняно із землями приватної власності. Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України "Про оцінку земель".
Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України "Про оцінку земель").
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до положень статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".
В частині 1 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" зокрема визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.
Частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.
Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Пунктами 24, 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України належать до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується виключно на пленарних засіданнях.
Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до положень пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Із аналізу вищенаведених приписів законодавства слідує, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яке здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.
В свою чергу орендна плата за земельні ділянки комунальної власності є регульованою ціною. Тому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки (бази оподаткування) тягне за собою зміну розміру земельного податку та орендної плати.
Рішенням Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, виконану Державним підприємством Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст "Дніпромісто" ім. Ю.М. Білоконя (пункт 1 рішення); затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013 в розмірі 239 грн 50 коп., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік - 299 грн 14 коп. (пункт 3 рішення). Також вказаним рішенням затверджено економіко-планувальне зонування території міста Запоріжжя, значення коефіцієнтів місце розташування Км2 згідно з додатком 1, значення коефіцієнтів впливу локальних факторів Км3 згідно з додатком 2 (пункти 4, 5, 6). Згідно з пунктом 7 цього рішення визначено, що нормативна грошова оцінка земель міста вводиться в дію з 01.01.2016.
Також, 30.06.2015 Запорізька міська рада прийняла рішення № 6 "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)". Відповідно до Додатку 3 цього рішення, встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Дане рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення та вводиться в дію з 01.01.2016 (пункт 7 рішення).
В подальшому, рішенням Запорізької міської ради № 26 від 28.11.2018 "Про встановлення розміру орендної плати за землю" установлено на території м. Запоріжжя розміри орендної плати згідно з Додатком, в якому визначені розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). У пункті 3 рішення вказано, що рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення та вводиться в дію з 01.01.2019.
Рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 та від 28.11.2018 № 26 не змінювались та не скасовувались і є чинними.
Отже, рішенням Запорізької міської ради № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя” затверджена нормативна грошова оцінка, яка діє з 01.01.2016 та докази зміни якої у спірний у даній справі період в матеріалах справи вістуні, та про такі зміни жодною із сторін суду не повідомлено. 
Отже, зміна нормативної грошової оцінки землі відбулася 01.01.2016 та призвела до зміни розміру орендної плати з цієї дати.
Одночасно суд враховує, що обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (частина 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель"). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає приписам частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
При цьому з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності, автоматично змінюються права та обов`язки сторін договору оренди у частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки. 
Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду 05.06.2024 у справі № 914/2848/22, від 05.02.2025 у справі № 925/457/23.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні данні про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Видача витягу є адміністративною послугою, яка надається відповідним управлінням Держгеокадастру на виконання приписів Закону України від 06.09.2012 № 5203-VI "Про адміністративні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2011 № 835 "Деякі питання надання Державною службою геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг", що не позбавляє його надати власнику (органу місцевого самоврядування) більш повну інформацію про зміни в нормативній грошовій оцінці конкретної земельної ділянки за попередній період, виходячи з технічної документації на таку земельну ділянку, яка зберігається в даних Державного земельного кадастру, оформивши відповідну довідку. 
Отже, як положення Податкового кодексу України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами на обґрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку. 
При цьому чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).
З цього приводу колегія суддів також наголошує, що відповідно до пункту 286.2. статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
При цьому у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, Судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20, Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 751/1543/19 тощо, зазначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так і за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Враховуючи викладене, апеляційним господарським судом відхиляються заперечення відповідача в частині використання позивачем Витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 08.08.2019 для розрахунку недоотриманої орендної плати за попередні періоди (з 21.07.2018 до 08.08.2019), а також доводи щодо відсутності такого висновку щодо 2018 та 2020 років. 
Також, з огляду на зміну нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя з 01.01.2026, колегією суддів розцінюються критично посилання відповідача на витяги з нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 19.06.2008 та 11.02.2013. 
Так, враховуючи положення пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = І:100, де І – індекс споживчих цін за попередній рік. 
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.3 статті 289 Податкового кодексу України).
Згідно з висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 804/937/16, від 23.06.2022 у справі № 160/8668/19, нормами Податкового кодексу України (пункт 289.2 статті 289) прямо передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України листом від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік. 
Крім того, зазначений лист знаходиться у відкритому доступі.
Отже, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2018 рік складав 1.0.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2019 рік складав 1.0.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2020 рік складав 1.0.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік складав 1.0.
28.11.2018 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 26 від 28.11.2018 (дата оприлюднення 05.12.2018, попереднє рішення Запорізької міської ради від 20.12.2017 № 58 - втратило чинність) "Про встановлення розміру орендної плати за землю", яке введено в дію з 01.01.2019.
У додатку до вищевказаного рішення міститься чіткий та вичерпний перелік ставок орендної плати, які підлягають застосуванню в межах м. Запоріжжя, з чітким визначенням окремої земельної ділянки (її цільового призначення) із встановленням відсотку нормативної грошової оцінки землі.
28.11.2018 Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 27 від 28.11.2018 (дата оприлюднення 05.12.2018) (із змінами від 19.12.2018 № 100, оприлюднене 21.12.2018) "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку", яке введено в дію з 01.01.2019.
В додатку 1 до вищевказаного рішення міститься чіткий та вичерпний перелік ставок земельного податку на землі міста Запоріжжя.
Тобто, Запорізька міська рада, в межах наділених повноважень, згідно з Конституцією України та законами України, затвердила та встановила податок та збори за користування землями міста Запоріжжя.
Запорізька міська рада, формуючи розрахунок, встановила та розрахувала відсоток нормативної грошової оцінки землі, та розрахувала у відповідності до вищевказаних рішень та договору оренди землі суму доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у вигляді орендної плати.
Так, відповідно до рішення Запорізької міської ради № 26 від 28.11.2018 про встановлення розміру орендної плати за землю, установлено річний розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки - 3%, за земельні ділянки, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості становить.
Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 2755/207-19 від 09.08.2019, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:084:0060, загальною площею 53,6152 га, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Креміно, буд.44, становить 203 920 051 грн 68 коп., у цінах 2019 року.
Відповідно до інформації Департаменту управління активами Запорізької міської ради (від 05.11.2024 № 7225/01/01-07) річний розмір орендної плати за землю, надану гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, з 01.01.2018 і по теперішній час складає 0,25% НГО землі. 
Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07:084:0060 станом на: 
- 2018 рік складала: 89 682 750 грн 30 коп. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах в 2017 року) * 1,00 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2017 рік) = 89 682 750 грн 30 коп. * 0,25% = 224 206 грн 88 коп. в рік / 365 днів = 614 грн 27 коп. в день * 164 дня (з 21.07.2018 по 31.12.2018) = 100 739 грн 53 коп. розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди; 
- 2019 рік склала: 203 920 051 грн 68 коп. (витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.08.2019) * 0,25% = 509 800 грн 13 коп. розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди; 
- 2020 рік склала: 203 920 051 грн 68 коп. (витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.08.2019) * 1,00 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2019 рік) = 203 920 051 грн 68 коп. * 0,25% = 509 800 грн 13 коп. / 12 міс. = 42 483 грн 34 коп. * 11 міс. (пункт 52 4 підрозділу 10 розділу XX ПКУ (з урахуванням змін, внесених Законом України від 30.03.2020 № 540-IX)) = 467 316 грн 79 коп. розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди; 
- 2021 рік склала: 142 519 924 грн 64 коп. (витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 07.12.2021) * 0,25% = 356 299 грн 81 коп. в рік / 365 днів = 976 грн 16 коп. в день * 356 (з 01.01.2021 по 22.12.2021) = 347 514 грн 34 коп. розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди.
Загальна сума розміру недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення документу, що посвідчує право оренди ТОВ "Фавор-В" за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 складає: 100 739 грн 53 коп. (з 20.07.2018 по 31.12.2018) + 509 800 грн 13 коп. (за 2019 рік) + 467 316 грн 79 коп. (за 2020 рік) + 347 514 грн 34 коп. (з 01.01.2021 по 22.12.2021) = 1 425 370 грн 79 коп.
Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 № 26 "Про встановлення розміру орендної плати за землю", витягу НГО №2755/207-19 від 09.08.2019, витягу НГО № 35/33-21 від 07.12.2021.
Отже, доводи відповідача про неправильний розрахунок розміру недоотриманих доходів, є безпідставними.
Також апеляційним господарським судом відхиляються доводи відповідача в частині того, що господарським судом було прийнято до уваги наданий позивачем уточнений розрахунок та розглянуто змінені вимоги позивача (з урахуванням суми, розрахованої в цьому уточненому розрахунку), в той час, як позивачем не було змінено предмет спору у встановленому процесуальним законом порядку, з огляду на таке.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі № 908/3774/23 предметом спору у даній справі є стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 1 684 042 грн 46 коп., отже предмет спору у даній справі позивачем не змінювався та суд першої інстанції розглянув справу, виходячи з предмета спору - стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати у розмірі 1 684 042 грн 46 коп.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок: "З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.".
Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.
Отже, з огляду наявність у даній справі обставин допущення позивачем помилок у розрахунку, долученому до позовної заяви, незалежно від надання позивачем в подальшому уточненого розрахунку, суд першої інстанції мав право (та обов`язок) здійснити власний розрахунок суми недоотриманих коштів у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021.
Підсумовуючи вищевикладене, визначальним для даної справи є те, що відповідачем право користування земельною ділянкою у спірний період не було зареєстроване, а тому в даному випадку мова йде саме щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав.
Використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного її правового оформлення позбавило Запорізьку міську раду, як власника землі, отримувати від вищевказаної земельної ділянки дохід у розмірі орендної плати в цінах вказаного періоду із урахуванням рішення № 26 від 28.11.2018 "Про встановлення розміру орендної плати заземлю" та рішення від 28.11.2018 № 27 (із змінами) "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку".
У той же час, згідно з інформацією Головного управління ДПС у Запорізькій області (лист № 3775/5/08-01-04-09 від 01.05.2023), відповідач за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 включно не нараховував та не сплачував плату за землю, земельний податок, орендну плату.
Таким чином, несплата відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору призвела до недоотримання позивачем належних йому грошових коштів у вигляді орендної плати в сумі 1 425 370 грн 79 коп.
Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу.
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідачем, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не надано до матеріалів справи доказів сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою кадастровий номер: 2310100000:07:084:0060 в період з 21.07.2018 по 22.12.2021. 
За таких обставин, апеляційний господарський суд констатує, що позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" недоотриманих коштів у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 у розмірі 1 425 370 грн 79 коп. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню (із заявлених 1 684 042 грн 46 коп.), що є підставою для часткового задоволення позовних вимог. 
З огляду на викладене, доводи скаржника (позивача) знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Доводи відповідача з посиланням на норми статті 102.1. Податкового кодексу України щодо того, що орендна плата за користування землями державної чи комунальної власності може бути нарахована лише в межах строку у 1095 днів (3 роки), апеляційним господарським судом відхиляються, з огляду на таке.
Відповідно до статті 102.1. Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Слід відзначити, що спірні правовідносини не є податковими та виникли не між відповідачем (як платником податків) та контролюючим органом (податковою службою) з приводу подання податкової декларації.
Як було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" (фактичний користувач земельної ділянки), за відсутності укладеного договору оренди землі, збільшило вартість власного майна за рахунок несплаченої орендної плати, яка мала бути встановлена договором оренди землі, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження орендної плати відповідачем за рахунок Запорізької міської ради. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Отже, строки давності в спірних правовідносинах регулюються цивільним законодавством, а не податковим. 
У той же час щодо строку давності у даній справі слід зазначити таке. 
Згідно з положенням статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХнабрав чинності 30.01.2024.
Таким чином, у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Аналогічний висновок викладений в пункті 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25).
При цьому апеляційним господарським судом враховано, що Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положень Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" виключено пункт 19 цього розділу. Однак цей закон набрав чинності через 3 місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 04.09.2025.
Оскільки в цій справі станом на 02.04.2020 позовна давність щодо позовних вимог про стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 у розмірі 1 684 042 грн 46 коп. не спливла, а позивач звернувся до господарського суду із цим позовом 21.12.2023, отже строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, для звернення до суду із позовом про стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021 у розмірі 1 684 042 грн 46 коп. не закінчились на дату такого звернення, тож підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності та відмови у задоволенні позову в частині вимог були відсутні.
Отже, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються вищевикладеним. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В".
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують викладених вище висновків апеляційного господарського суду. 
За приписами пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини 1, 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі № 908/3774/23 слід змінити.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, враховуючи часткове їх задоволення, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача (скаржника) підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 21 380 грн 56 коп., за подання апеляційної скарги - в сумі 19 401 грн 42 коп.
З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі № 908/3774/23 - залишити без задоволення. 

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фавор-В".

3. Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі № 908/3774/23 - задовольнити частково.

4. Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2026 у справі №908/3774/23 - змінити. 

5. Викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на користь Запорізької міської ради 1 425 370 грн 79 коп. недоотриманих коштів у вигляді орендної плати за період з 21.07.2018 по 22.12.2021.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на користь Запорізької міської ради 21 380 грн 56 коп. судових витрат зі сплати судового збору.".

6. В іншій частині рішення залишити без змін.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор-В" на користь Запорізької міської ради витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 19 401 грн 42 коп. 

8. Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

9. Матеріали справи № 908/3774/23 повернути до Господарського суду Запорізької області. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 13.07.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Я.С. Золотарьова 

Суддя С.В. Мартинюк