Єдиний унікальний номер 205/2869/26
Номер провадження2/205/3222/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 серпня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді – Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання – Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.03.2026 року звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з вищезазначеним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини, оскільки була необізнана у порядку прийняття спадщини, і вважала, що термінів на це немає, до того ж вона вписана до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а ще в цей період діяли карантинні обмеження у зв`язку з корона вірусною хворобою 2019 року, а з початком повномасштабного вторгнення виїжджала за кордон. У лютому 2026 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини та відповідними документами. Постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є. від 11.02.2026 року позивачу відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку прийняття спадщини. Отже, позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою щодо визначення додаткового терміну, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01.07.2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Позивач письмово просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача – Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмово просив розглядати справу без його участі.
Представник третьої особи – Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмово просив розглядати справу без його участі
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.06.1988 року (а.с. 5).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 4).
Позивач 11.02.2026 року звернулась до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23 зворот).
Постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Євгенії від 11.02.2026 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини (а.с. 29-30).
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 484/1626/20 (61-18752св20).
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила про необізнаність у порядку прийняття спадщини, карантинні обмеження у зв`язку коронавірусною хворобою 2019 року, а також свій виїзд за кордон через повномасштабне вторгнення рф на територію України.
Разом з тим, зазначене не свідчить про те, що у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви.
Суд вважає, що позивач не була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, адже, заява могла бути подана зокрема і шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори.
У позовній заяві позивач не зазначає обґрунтованих підстав, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Враховуючи тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини (більше п`яти років), а також, беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивач не довела існування об`єктивних перешкод для прийняття спадщини, а отже, не довела поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Таким чином, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 1216-1218, 1220, 1261, 1269-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ: 26510514, місцезнаходження: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 02890937, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова