Справа № 375/999/26
Провадження № 3/375/599/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кагарлик Київської області, військовослужбовця мобілізованого, водія – такелажника взводу механізації такелажної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який фактично проживає на АДРЕСА_1 та зареєстрований на АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172 -15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Рокитнянського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про військове адміністративне правопорушенняпро притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 КУпАП ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 0543/О /21 від 14 квітня 2026 року.
Відповідно до зазначеного протоколу – 14 квітня 2026 року близько 08 години 00 хвилин під час дії воєнного стану під час перевірки наявності особового складу, командиром такелажної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення – капітаном ОСОБА_3 було виявлено відсутність такелажника такелажного взводу такелажної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 – солдата ОСОБА_2 . О 08 годині 10 хвилин телефоном солдат ОСОБА_2 повідомив, що почуває себе погано та до місця несення служби з`явитися не зможе. 17 квітня 2026 року о 07 годині 50 хвилин солдат ОСОБА_2 самостійно з`явився до місця несення служби, але не надав командуванню батальйону документів, що підтверджують поважні причини його неприбуття до місця несення служби.
В діях солдата ОСОБА_2 вбачається порушення наступних нормативно-правових актів:
- абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;
- абзацу 3 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;
- статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;
- абзацу 2 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
- абзацу 3 статті 3 дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
- абзацу 2 статті 4 Дисциплінарного стату Збройних Сил України;
- абзацу 7 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Правопорушення зафіксовано в присутності свідків: капітана ОСОБА_3 солдата ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_5 .
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП.
Статтею 172-15 КУпАП передбачено недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачено, відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу № А0543/О/21 від 17 квітня 2026 року приєднано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії А0543/О/21 від 17 квітня 2026 року, складений відносно ОСОБА_2 за частиною 2 статті 172-15 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП;
- копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 9 вересня 2024 року № 836;
- копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 березня 2025 року № 86;
- копію військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 25 січня 2016 року;
- копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ;
- копію РНОКПП ОСОБА_2 ;
- бланк отримання пояснень ОСОБА_5 від 17 квітня 2026 року;
- бланк отримання пояснень ОСОБА_4 від 17 квітня 2026 року.
Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу ОСОБА_2 установлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_2 від 25 січня 2016 року, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП. Від підпису зазначеного протоколу ОСОБА_2 відмовився.
У судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про причини своєї неявки суд не сповістив. 
Заперечень по суті справи, заяв, пояснень, клопотань, документів на підтвердження поважності неявки до суду від ОСОБА_2 не надходило, вимог про розгляд справи за особистої участі, вимог про відкладення розгляду справи останній суду не пред`являв. 
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також наголошувалося на тому, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі «Смірнов проти України» заява № 3655/02, п. 41 «Пономарьов проти України» заява №3236/03).
Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.
Як вказувалося вище, наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу ОСОБА_2 було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Рокитнянському районному суді Київської області за викликом.
Тобто, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості належним чином скористатися своїми процесуальними правами (поцікавитися про стан розгляду справи, адже з моменту складання протоколу до дати вирішення справи по суті пройшов доволі тривалий проміжок часу) та реалізувати обов`язки (з`явитися до суду для подачі пояснень, доказів, клопотань, заяв, заперечень тощо).
Заяв, пояснень, клопотань від нього до суду не надходило.
Спростувань до протоколу, заперечень по суті суду не представив.
Виходячи з положень статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-15 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
За наведених обставин та обґрунтувань розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних матеріалів.
Уважно дослідивши наявні матеріали, суд (суддя) дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) (частина 1 статті 9 КУпАП) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 172-15 КУпАП установлено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Частиною 2 статті 172-15 КУпАП установлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду. 
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-15 КУпАП, є суспільно-небезпечна бездіяльність у вигляді недбалого ставлення військової службової особи до військової служби.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Приміткою статті 172-13 КУпАП визначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Таким чином, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, є виключно військові службові особи, а саме: військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи повинні містити посилання та підтвердження того, що військовослужбовець ОСОБА_2 відповідає ознакам військової службової особи, зазначеним у примітці 172-13 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП, № А0543/О/21 від 17 квітня 2026 року та доданих до нього документів, вбачається, що ОСОБА_2 є солдатом, який проходить військову службу у військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_3 , на посаді водія-такелажника взводу механізації такелажної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 
Жодних доказів того, що ОСОБА_2 є військовою службовою особою у розумінні примітки статті 172-13 КУпАП, матеріали справи не містять, як і доказів того, що ОСОБА_2 постійно виконує організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито, до виконання яких саме службових обов`язків недбало ставився ОСОБА_2 , які суспільно-небезпечні наслідки могли настати чи настали внаслідок його дій.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Враховуючи викладене, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не відповідатиме засадам забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за статтею 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за частиною 1 статті 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за статтею 247 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 172-15, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294, 307, 308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 2 статті 172-15 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Марина СМИК