ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 р. | Справа № 520/10355/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 13.03.26 у справі № 520/10355/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДПЛАСТ» 
до  Івано-Франківської митниці Державної митної служби   
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВУДПЛАСТ» (далі також - позивач, ТОВ «ВУДПЛАСТ») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі також – відповідач, Івано-Франківська митниця), в якій просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА206020/2025/000011/2 від 07.04.2025;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА206020/2025/000099 від 07.04.2025.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості №UA206020/2025/000011/2 від 07.04.2025.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2025/000099 від 07.04.2025.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДПЛАСТ» сплачену суму судового збору в розмірі 6374 грн 23 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУДПЛАСТ» витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 4000 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. Вказує, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч. 2 ст. 55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195. Не погоджується з сумою витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, уважає її завищеною, неспівмірною з категорією справи.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 01.10.2024 між ZHEJIANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., Limited (як Продавцем) та ТОВ «ВУДПЛАСТ» (як Покупцем) укладено Контракт №WZK-01 від 01.10.2024 (Контракт №WZK-01), відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах і в терміни, викладені нижче, дерев`яні та пластикові композитні терасні дошки (надалі іменується - «Товар»), номенклатура, умови оплати, кількість, ціна та загальна вартість яких зазначені в Рахунках-фактурах на відвантажений Товар, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.1. Контракту №WZK-01).
Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. Контракту №WZK-01 ціни на Товар визначаються в доларах США та зазначаються в Рахунках-фактурах на поставку конкретної партії товару, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Ціни включають маркування, експортну упаковку, вартість тари та робіт з пакування товару.
За Контрактом №WZK-01 Продавець поставляє Товар на умовах FOB Шанхай/Нінгбо, Китай, згідно «Інкотермс - 2020», якщо інше не обумовлено в Рахунках-фактурах на поставку конкретної партії товару, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.3.1.). Вантажовідправником Товару за цим Контрактом є Продавець, якщо інше не зазначено в Рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.3.3.).
Згідно з п.3.4. Контракту моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця. Продавець зобов`язується надати Покупцю електронною поштою - відвантажувальні документи, вказані в п.п. 3.6.1. - 3.6.5., протягом трьох робочих днів з моменту відвантаження. Продавець зобов`язується надати Покупцю разом з товаром наступні документи англійською мовою: транспортна накладна (B/L) - копія-3шт; рахунок (INVOICE)-3 шт.; пакувальний лист (PACKING LIST) із зазначенням ваги нетто, брутто кожної товарної позиції-3 шт.; експортну декларацію (EXPORT DECLARATION) - 1шт.; 3.6.5. інші необхідні документи - за угодою сторін (п.3.6.).
Відповідно до Прайс-листа ZHEJIANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., Limited від 16.12.2024 товар:
Wood and Plastic Composite Terrace Boards:
Wood flour - up to 35%
Polymer (HDPE) - up to 60%
Additives - up to 5%
Size: 3000mm*138mm*22mm
tag1s available: Teak, Golden Mapple, Graphit, Walnut
TM Legro Natural - у період з 01.01.2025 – 30.06.2025 поставляється на умовах FOB Shanghai/Ningbo, та коштує 9,12 USD за штуку.
Wood and Plastic Composite Terrace Boards:
Wood flour - up to 35%
Polymer (HDPE) - up to 60%
Additives - up to 5%
Size: 3000mm*140mm*22mm
tag1s available: Golden Oak
TM Legro Natural -
у період з 01.01.2025 – 30.06.2025 поставляється на умовах FOB Shanghai/Ningbo, та коштує 8,85 USD за штуку.
В рахунку-фактурі №ET25UA02L009 від 21.01.2025 вказано, що поставляється наступний товар:
Wood and Plastic Composite Terrace Boards /Дерев`яно-полімерні композитні терасні дошки марки ТМ Legro Natural за кодом 3918900000, загальною вартістю 28 282,14:
Teak 3000mm*138mm*22mm - у кількості 1 536 шт/ pcs, ціна за 1 шт/9,12 USD/дол. США, загальною вартістю 14 008,32 USD/дол. США.
Golden Mapple 3000mm*138mm*22mm 22mm - у кількості 1 536 шт/ pcs, ціна за 1 шт/9,12 USD/дол. США, загальною вартістю 14 008,32 USD/дол. США.
Golden Oak 3000mm*140mm*22mm 22mm - у кількості 30 шт/ pcs, ціна за 1 шт/8,85 USD/дол. США, загальною вартістю 265,50 USD/дол. США.
Загальна вартість поставленого товару за рахунком-фактурою (інвойсом) №ET25UA02L009 від 21.01.2025 становить 28 282,14 доларів США.
У рахунку-фактурі №ET25UA02L009 від 21.01.2025 у пункті умови поставки (Terms of delivery) встановлені умови поставки FOB Шанхай (Китай) згідно з «Інкотермс – 2020».
У пакувальному листі (packing list) від 21.01.2025 до рахунку-фактури №ET25UA02L009 від 21.01.2025, складеному Продавцем, також указані умови поставки FOB Шанхай (Китай) згідно з «Інкотермс – 2020», а також указано, що загальна кількість товару «Wood and Plastic Composite Terrace Boards» становить 3102 шт, має загальну вагу брутто 26 500 кг / нето 26233 кг, та займає кількість місць – 31 палет.
Продавцем здійснено поставку товару відповідно до рахунку-фактури №ET25UA02L009 від 21.01.2025 на загальну суму 28 282,14 дол. США. Відповідно до умов поставки FOB Шанхай (Китай) Продавець здійснив митне оформлення товару на території Китаю. Зазначене підтверджується митною декларацією країни відправлення (Китаю) за № 310420250549934741 від 22.01.2025.
Декларантом складено електронну митну декларацію за № 25UA206020004389U0 від 07.04.2025, в якій митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом – за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
З метою здійснення митного оформлення вантажу та підтвердження заявленої митної вартості товару, та на виконання вимог частин 2 статті 53 МК України, декларантом до Івано-Франківської митниці разом із декларацією були подані такі документи:
1) Декларація митної вартості, яка містить наступну інформацію: 1. Митна вартість визначена із застосуванням методу основного – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 2. Продавець та покупець між собою не пов`язані. 3. Обмеження прав покупця на використання товарів відсутні. 4. Умови та застереження, які унеможливлюють визначення вартості оцінюваних товарів, відсутні. 5. Відсутня умова, за якої частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надійде прямо або опосередковано продавцеві. 6. При визначені митної вартості враховано наступну ціну товару: Товар №1 ціна в іноземній валюті 28 282,14 доларів США, що за курсом 1$= 41,1941 гривень становить 1165057,30 гривень. 7. Витрати на транспортування Товару №1 до пп «Мостиська-Пшемисль» - 215 765,50 гривень. Витрати на навантаження, вивантаження та обробку становлять 21876,50 гривень;
2) Пакувальний лист від 21.01.2025;
3) Рахунок-фактура №ET25UA02L009 від 21.01.2025;
4) Коносамент (bill of lading) №WМSS25011311 від 26.01.2025;
5) Накладна відправки УМВС №2151-573022 від 27.03.2025;
6) Товарно-транспортну накладну №000113063 від 04.04.2025;
7) Декларація про походження товару від 21.01.2025;
8) Рахунок на оплату №339 від 25.03.2025;
9) Платіжна інструкція в національній валюті №354 від 26.03.2025;
10) Довідка про витрати з доставки вантажу вих. №25/03-09 від 25.03.2025;
11) Прайс-лист від 16.12.2024;
12) Висновок цінової експертизи на дерев`яно-полімерні композитні терасні дошки
від 21.03.2025 №3-3/297;
13) Контракт №WZK-01 від 01.10.2024;
14) Договір доручення №1980 від 23.02.2023 (про надання послуг митного брокера);
15) Договір транспортного експедирування №UM-VP250122-01 від 25.01.2022;
16) Митна декларація країни відправлення №310420250549934741 від 22.01.2025;
17) Лист від заступника директора ТОВ "ВУДПЛАСТ" Хамітової О.М. від 07.04.2025 про те, що всі наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості вже були надані, із проханням щодо проведення митного оформлення товару у найкоротший строк, без додержання терміну очікування у 10 днів.
Факт подання цих документів підтверджується безпосередньо самою митною декларацією №25UA206020004389U0 від 07.04.2025, рядок 44 якої містить скорочений перелік документів наданих разом із декларацією, та у доповненні №1 до митної декларації №25UA206020004389U0 від 07.04.2025.
07.04.2025 ТОВ «ВУДПЛАСТ» отримало електронне повідомлення митного органу, ідентифікатор повідомлення 4a565ead-a80a-4e98-a5d5-c2058f7ee61a, щодо надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У відповідь на зазначене повідомлення позивачем до митного органу подано лист, у якому зазначено, що всі наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості були надані та висловлене прохання провести митне оформлення товару в найкоротший строк, не очікуючи 10 календарних днів.
07.04.2025 митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206020/2025/000011/2, яким визначено нову митну вартість товару, та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Придбані позивачем товари випущені у вільний обіг за митною декларацією № 25UA206020004436U8 від 07.04.2025.
Різниця між платежами, які заявлялись декларантом та які повинні бути сплачені, у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA206020/2025/000011/2 від 07.04.2025, становить – 329 319,03 грн.
Не погодившись із прийнятими Івано-Франківською митницею рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. Водночас відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно - інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України випливає, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України,перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
За матеріалами справи джерелом інформації для прийняття оскаржуваного рішення стала в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: МД № UA206020003370U0 від 17.03.2025.
Проте відповідачем не доведено, що умови поставки, комерційні умови за МД № UA206020003370U0 від 17.03.2025 були подібними до тих, що визначені документами, поданими позивачем митному органу разом із митною декларацією № 25UA206020004389U0 від 07.04.2025.
Водночас одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
Окремо суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.
Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, Митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції (постанови від 14.06.2022 у справі №809/257/17, від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18, від 13.08.2020 у справі №815/3451/16), яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Так, в Контракті №WZK-01 визначено, що Продавець поставляє Товар на умовах FOB Шанхай/Нінгбо, Китай, згідно з «Інкотермс - 2020», якщо інше не обумовлено в Рахунках-фактурах на поставку конкретної партії товару.
У рахунку-фактурі №ET25UA02L009 від 21.01.2025 у пункті умови поставки (Terms of delivery) також встановлені умови поставки FOB Шанхай (Китай) згідно з «Інкотермс – 2020».
У пакувальному листі (packing list) від 21.01.2025 до рахунку-фактури №ET25UA02L009 від 21.01.2025, складеному Продавцем, також вказані умови поставки FOB Шанхай (Китай) згідно з «Інкотермс – 2020», а також вказано, що загальна кількість товару «Wood and Plastic Composite Terrace Boards» становить 3102 шт, має загальну вагу брутто 26 500 кг /нето 26233 кг, та займає кількість місць – 31 палету.
Продавцем здійснено поставку товару відповідно до рахунку-фактури №ET25UA02L009 від 21.01.2025 на загальну суму 28 282,14 дол. США Відповідно до умов поставки FOB Шанхай (Китай), Продавець здійснив митне оформлення товару на території Китаю. Зазначене підтверджується митною декларацією країни відправлення (Китаю) за № 310420250549934741 від 22.01.2025.
Митна декларація країни відправлення (Китаю) за №310420250549934741 від 22.01.2025 заповнена продавцем товару (китайською компанією ZHEJIANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., LTD) при вивезенні товару із митної території Китаю. Декларація містить інформацію про ціну товару, що загалом складає 28 282,14 USD (доларів США).
З урахуванням наведеного вартість товару, реалізованого ZHEJIANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., LTD, складає – 28 282,14 USD (доларів США).
Усі документи, а саме: рахунок-фактура №ET25UA02L009 від 21.01.2025, пакувальний лист від 21.01.2025 до рахунку фактури №ET25UA02L009 від 21.01.2025, митна декларація країни відправлення №310420250549934741 від 22.01.2025 містять одну й ту саму вартість Товару – 28 282,14 USD (доларів США) та будь-які розбіжності у документах, щодо вартості товару відсутні.
Транспортування товару із території Китаю до України у м. Івано-Франківськ відбулось на підставі Договору транспортного експедирування №UM-VP250122-01 від 25.01.2022, укладеного між ТОВ «УКРАМАРИН» (Експедитор) та ТОВ «ВУДПЛАСТ», відповідно до умов якого Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням експедирування та/або перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
На виконання умов Договору транспортного експедирування №UM-VP250122-01 від 25.01.2022 ТОВ «УКРАМАРИН» організувало та забезпечило перевезення товару, що підтверджується коносаментом (bill of lading) №WМSS25011311 від 26.01.2025, накладною відправки УМВС №2151-573022 від 27.03.2025, транзитним супровідним документом №25PL322080NSCAJ2K5 та №25UA403070MUYJIWL5, товарно-транспортною накладною №000113063 від 04.04.2025, рахунком на оплату №339 від 25.03.2025
Рахунок на оплату №339 від 25.03.2025 сплачений ТОВ «ВУДПЛАСТ» у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №354 від 26.03.2025.
На підтвердження витрат з перевезення ТОВ «УКРАМАРИН» складено Довідку про витрати з доставки вантажу вих. №25/03-09 від 25.03.2025, що підтверджує вартість послуг з транспортування – 237 642,00 грн, яка була подана митному органу.
Будь-які інші витрати, пов`язані з транспортуванням Товару ТОВ «ВУДПЛАСТ» понесені не були, що відповідачем під час розгляду справи не спростовано.
За запитом ТОВ «ВУДПЛАСТ» Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» проведено цінову експертизу на дерев`яно-полімерні композитні терасні дошки, що постачаються згідно з комерційним інвойсом №ET25UA02L009 від 21.01.2025 до контракту №WZK-01 від 01.10.2024. За результатами зазначеної експертизи складено висновок від 21.03.2025 за №3-3/297, відповідно до якого аналіз наявної інформації щодо рівня цін на подібну продукцію та відповіді компанії ZHEANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., LTD. (Китай), згідно з якою ціни на дерев`яно-полімерні композитні терасні дошки, що постачаються згідно з комерційним інвойсом №ET25UA02L009 від 21.01.2025 до контракту №WZK-01 від 01.10.2024 між фірмою ZHEJIANG KUNHONG NEW MATERIAL CO., LTD. (Китай) та ТОВ «ВУДПЛАСТ» (Україна), не суперечать ціновим пропозиціям на азійському ринку на подібну продукцію та відповідають цінам компанії-постачальника при поставках в Україну на умовах поставки FOB SHANGHAI, CHINA.
Страхування вантажу сторонами контракту №WZK-01 від 01.10.2024 не здійснювалось, так як умови поставки FOB не покладають такого обов`язку на сторін та умовами контракту обов`язок щодо страхування вантажу у сторін не передбачено.
Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що у митній декларації країни відправлення не зазначено отримувача товару, торгівельна країна та країна призначення згідно з таким документом Польща; у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг та документі, що підтверджує вартість перевезення не виділено витрати на перевантаження товару в порту, в прайс-листі, не зазначено артикули товарів, що унеможливлює перевірити склад товару, то колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до приписів ст. 53 МК України експортна декларація, як і рахунок та прайс-лист не є документами, що підтверджують числові значення митної вартості товарів. Надана експортна декларація, рахунок та прайс-лист не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару, це лише додаткові товаросупровідні документи конкретної поставки товару, що містить інформацію про товар та шлях його прямування.
Правильність оформлення митних документів продавцем експортером не може впливати на право покупця визначити митну вартість товарів при імпорті за ціною контракту і не може слугувати підставою для сумнівів у заявленій митній вартості товару.
Прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, який не може зважаться первинним документом. Прайс-лист не є обов`язковим документом, який повинен надаватися декларантом до митного органу, такий прайс-лист має інформаційне обґрунтування при поданні митної декларації.
ТОВ «ВУДПЛАСТ» подано прайс-лист в тому вигляді, в якому він був отриманий від виробника/постачальника товару на запит цін щодо партії товару.
Ціни товару в прайс-листі визначені в USD за одиницю товару та тотожні тим цінам, які визначені інвойсом ET25UA02L009 від 21.01.2025.
Водночас відповідно до положень п. 2.1. Контракту № WZK-01, ціни на Товар визначаються в доларах США та зазначаються в рахунках-фактурах на поставку конкретної партії товару, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Отже, наведені відповідачем обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару.
У спірному рішенні не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності взаємозалежності між зазначеними митним органом обставинами та визначенням числових значень митної вартості товару, який ввезено позивачем.
Що стосується твердження відповідача про те, що у наданих під час митного оформлення товару документах відсутня інформація про витрати на вивантаження та перевантаження товару, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з наявними у матеріалах справи доказів, дані щодо витрат з доставки вантажу зафіксовані окремою довідкою від 25.03.2025 за №25/03-09, виданою ТОВ "УКРМАРИН". Зокрема, у документі йдеться про те, що вартість доставки до кордону України вантажу за коносаментом WMSS25011311 в порт Гданськ, Польща, складає 237642,00 грн, у тому числі, відшкодування витрат за маршрутом Шанхай (Китай)-Гданськ (Польща) - 165465,50 грн, локальні послуги за межами території України у Польщі (НРР, документальний збір, оформлення Т1) - 21876,50 грн., міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Гданськ-ст.Мостиська-Пшемисль (Україна) - 50000,00 грн, траснопротно-експедиційне обслуговування з організації перевезення за межами митної території України - 300,00 грн. Вантаж не страхувався.
Тобто всі фактичні витрати на здійснення доставки вантажу до Польщі позивачем визначені у наданих до розгляду документах.
Колегія суддів ураховує, що за запитом ТОВ «ВУДПЛАСТ» Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» проведено цінову експертизу на дерев`яно-полімерні композитні терасні дошки, що постачаються згідно з комерційним інвойсом №ET25UA02L003 від 25.12.2024 до контракту №WZK-01 від 01.10.2024. За результатами зазначеної експертизи складено висновок від 21.03.2025 за №3-3/297.
Відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 07.10.1996 № 25-28/215 експертні висновки ДП «Держзовнішінформ» мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за цими контрактами та повинні братися до уваги митними органами при здійсненні цінового контролю.
Висновок ДП «Держзовнішінформ» від 21.03.2025 за №3-3/297 сформовано на основі документів, наданих ТОВ «ВУДПЛАСТ», запитів ДП «Держзовнішінформ» до продавця, на основі інформації з мережі Інтернет стосовно цін на подібну продукцію та стосовно діяльності фірми продавця. Тобто системний аналіз включав в себе вивчення різних джерел інформації, про що свідчить зміст висновку ДП «Держзовнішінформ». 
Отже, експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 21.03.2025 за №3-3/297 про прийнятність контрактного рівня цін імпортованого позивачем товару та відповідність контрактної вартості товару кон`юнктурі світового ринку, є належним доказом, що підтверджує відповідність імпортованого позивачем товару цінам на подібну продукцію.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA206020/2025/000011/2 від 07.04.2025, оскільки таке не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
З огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ВУДПЛАСТ».
Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Щодо висновків суду в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на оплату правової допомоги, понесених позивачем у суді першої інстанції у сумі 4 000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За приписами частини третьої статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 23.10.2018 у справі № 826/9047/16, ст. 134 КАС України, не передбачено імперативної вказівки щодо форми документа про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Натомість усталена судова практика свідчить, що для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належними доказами можуть бути саме договір про надання правової допомоги та акти приймання-передачі до договору.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За матеріалами справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивачем надано копії: договір про надання правової допомоги від 14.04.2025, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 25.04.2025, платіжну інструкцію від 28.04.2025 за №405 на суму 10500,00 грн.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Так, розділом 1 договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 визначається обсяг послуг, що надаються.
Сторони у пункті 3.1. договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 визначили порядок обчислення винагороди (гонорару), яка сплачується позивачем за надані послуги з професійної (правничої) допомоги.
Вартість послуг із надання правничої допомоги позивачем сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.04.2025 №405 на суму 10500,00 грн.
Зважаючи на складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відсутність заперечень відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 10500,00 грн є необґрунтованою і на користь позивача підлягає стягненню сума витрат саме у розмірі 4 000,00 грн.
Отже, доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на оплату правової допомоги, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції у сумі 13 245,90 грн, колегія суддів зазначає таке.
За матеріалами справи, для здійснення представництва інтересів позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, між ТОВ «ВУДПЛАСТ» та Адвокатським об`єднанням «КОРЕНЕВИ І ПАРТНЕРИ» укладено Додаткову угоду від 13.05.2026 до договору про надання правової допомоги від 14.04.2025. Пунктом 1 Додаткової угоди визначено обсяг послуг, що надаються.
В Акті прийому-передачі наданих послуг від 20.05.2026 до Договору про надання правової допомоги від 14.04.2025 сторони узгодили вартість послуг на суму 13 245,90 грн. 
Колегія суддів, дослідивши подані заявником докази, вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвокатів є дещо завищеним, не є співмірним зі складністю справи та з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом, наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, оскільки підготовка та представництво інтересів позивача у цій справі не потребувала настільки значного часу для надання адвокатами послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до гонорару адвоката, а сума, яка заявлена до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги, не є належним чином обґрунтованою на предмет її розміру.
Так, колегія суддів ураховує, що під час надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції АО «КОРЕНЕВИ І ПАРТНЕРИ» фактично складено лише один процесуальний документ – відзив на апеляційну скаргу.
Разом з цим колегія суддів ураховує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.
З приводу наведеної обставини колегія суддів зауважує, що в будь-якому випадку надання правової допомоги щодо вирішення навіть певної (усієї) сукупності питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. У свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця. 
Крім того, участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.
Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19.
З оглядк у на наведене, колегія судів дійшла висновку, що розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу позивача у суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, є витрати у сумі 2 000,00 грн (4 000,00 грн/2).
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/1109/20.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 у справі № 520/10355/25 залишити без змін.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДПЛАСТ" за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 (дві тисячі) гривень. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц