ЄУН 193/569/26
Провадження 2/193/475/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    
(заочне)   

16 липня 2026 року        сел.Софіївка 
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді      Кравченко Н.О.
за участю секретаря судового засідання  Ратушної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Софіївка цивільну справу за позовом адвоката Мудраченка Віктора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради про визнання угоди укладеною та визнання права власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що він 13.07.1989 року купив у власника ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 . Договір купівлі продажу було зареєстровано виконкомом Жовтневої сільської ради Софіївського району за реєстровим номером 27. Після реєстрації договору, ОСОБА_3 відмовився провести нотаріальну реєстрацію. В подальшому ОСОБА_3 помер, що перешкоджає подальшому оформленню права власності. Прохав угоду купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 13.07.1989 року , укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати укладеною, визнати право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку площею 59,7 кв.м, житловою площею 27,9 кв.м з господарськими будівлями: гараж площею 39,1 кв.м., душова площею 2,4 кв.м, вхід у погріб площею 4,3 кв.м., літня кухня площею 34,8 кв.м, сарай площею 42,4 кв.м, туалет площею 1,8 кв.м, гараж 34,8 кв. м, ворота, огорожа, огорожа, хвіртка, ворота.
Позивач та його представник адвокат Мудраченко В.М. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача подано заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.
Представник Вакулівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні обставини.
Згідно копії договору купівлі-продажу, 13.07.1989 року ОСОБА_1 купив у власника ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 та який розташований на земельній ділянці 0,15 га. Договір зареєстрований виконкомом Жовтневої сільської ради Софіївського району за реєстровим номером 27. Право власності за ОСОБА_3 встановлено згідно запису у погосподарській книзі виконавчого комітету Жовтневої сільської ради №4. (а.с.9-10).
Згідно технічного паспорту від 24.09.2015 року домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового будинку площею 59,7 кв.м, житловою площею 27,9 кв.м з господарськими будівлями: гараж площею 39,1 кв.м., душова площею 2,4 кв.м, вхід у погріб площею 4,3 кв.м., літня кухня площею 34,8 кв.м, сарай площею 42,4 кв.м, туалет площею 1,8 кв.м, гараж 34,8 кв. м, ворота, огорожа, огорожа, хвіртка, ворота (а.с.11-15).
Згідно довідки № 316 виданої 12.03.2026 право власності домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.16)
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 472700590 від 15.04.2026 року, право власності на житловий будинок за адресою:будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано земельну ділянку 1225283300:03:003:0028, площею 0,1865 кв.м що видана на підставі рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність Вакулівської сільської ради 04.03.2026 року (а.с.17)
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0000308992026 від 27.02.2026 року земельна ділянка з кадастровим номером 1225283300:03:003:0028, площею 0,1865 кв.м розташована за адресою будинок АДРЕСА_1 та належить власнику ОСОБА_1 (а.а.19-20), що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.21)
Згідно витягу з погосподарської книги №5 станом на 1989 рік будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , після 1991 року головою домогосподарства зазначено ОСОБА_1 (а.с.23-34)
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 04.05.1993 року уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.35)
Згідно копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_1 (а.с.36)
Згідно звіту про оцінку майна від 17.03.2026 року вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 221501 грн. (а.с.38-77)
Ухвалою Софіївського районного Дніпропетровської області від 20.04.2026 року витребувано спадкову справу за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Згідно відповіді Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 24.05.2026 № 790/0110 спадкова справа за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилася.
Таким чином, позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на належний їй будинок, так як договір купівлі-продажу будинку нотаріально не посвідчений. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_3 укладено у 1989 році під час дії Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року.
Згідно ст.224 ЦК Української РСР 1963 року в редакції станом на 13.07.1989 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі (стаття 128 ЦК УРСР 1963 року).
Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (стаття 227 ЦК УРСР).
Відповідно до пунктів 1,2 розділу «Загальні положення» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.76 № 1/5, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, у відповідності зі статтею 14 Закону Української РСР "Про державний нотаріат" у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном; 3) вживають заходів до охорони спадкового майна; 4) накладають заборони відчуження жилого будинку; 5) засвідчують вірність копій документів і виписок з них; 6) засвідчують справжність підпису на документах; 7) передають заяви громадян, державних установ, підприємств і організацій, колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій іншим громадянам, державним установам, підприємствам і організаціям, колгоспам, іншим кооперативним та іншим громадським організаціям.
Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.
Підпунктом 1 пункту 29 глави «Посвідчення угод. Загальні правила посвідчення угод» розділу ІІІ «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» вищевказаної Інструкції службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму.
Відповідно до діючого законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають такі угоди: 1) договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР).
Як вбачається зі змісту укладеного між позивачем та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будинку від 13.07.1989 року, вказаний договір було укладено в письмовій формі, посвідчено посадовою особою виконкому Жовтневої сільської Ради народних депутатів та зареєстровано в реєстровій книзі під № 27 відповідно до вимог діючого на час укладення договору цивільного законодавства.
За приписами ЦК УРСР 1963 року виникнення права власності на майно за договором виникає у набувача з моменту передачі речі.
За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права.
Відтак, позивач набув право власності на спірний житловий будинок після укладення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу та фактичного передання йому у користування будинку.
Факт виникнення права власності у позивача на спірний будинок підтверджується відомостями з паспорту позивача, у якому зазначено реєстрацію її місця проживання в будинку з 23.10.1991 року, а також витягами з погосподарської книги Жовтневої сільської ради, відповідно до яких позивач є головою домогосподарства за адресою: будинок АДРЕСА_1 та довідкою про реєстрацію.
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР В. Романовим 31.06.1966 року та погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР Р. Сіденко 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.95 року, бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих проводили реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь лише у містах і селищах міського типу Української РСР.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.
Таким чином, позивач не мав обов`язку реєстрації придбаного будинку в БТІ, а відповідно до діючого на той час цивільного законодавства придбаний позивачем житловий будинок був зареєстрований у погосподарській книзі в сільській Раді.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Наданими до суду доказами підтверджується, що позивач правомірно відповідно до приписів діючого на час укладення договору купівлі-продажу будинку цивільного законодавства набув право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований будинок АДРЕСА_1 , проте на даний час позбавлений можливості зареєструвати право власності на будинок на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, оскільки відсутнє нотаріальне посвідчення.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_1 , підтверджується наданими до суду доказами, які є належними, допустимими та достовірними, а також достатніми для ухвалення даного рішення.
Відтак, позов підлягає задоволенню.
Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується нормою ч. 9 ст. 2 ст. 141 ЦПК та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, за таких обставин судові витрати у цій справі необхідно покласти на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов адвоката Мудраченка Віктора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради про визнання угоди укладеною та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 59,7 кв.м, житловою площею 27,9 кв.м із господарськими будівлями: гараж площею 39,1 кв.м., душова площею 2,4 кв.м, вхід у погріб площею 4,3 кв.м., літня кухня площею 34,8 кв.м, сарай площею 42,4 кв.м, туалет площею 1,8 кв.м, гараж 34,8 кв. м, ворота, огорожа, хвіртка, ворота на підставі укладеної угоди купівлі-продажу від 13.07.1989 року укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яку зареєстровано виконкомом Жовтневої сільської ради Софіївського району за реєстровим номером 27.
Витрати по справі покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони у справі:
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Дані відповідача: Вакулівська сільська рада, 53172, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Вакулове, вул. Сонячна, 30.
Повний текст рішення суду складено 16 липня 2026 року.

Суддя       Н.О.Кравченко