ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м. _Київ, _вул. _Б. _Хмельницького, _44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.09.2026 | Справа № 910/5388/26

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
про стягнення 2 589 379,92 грн.,

Без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, Компанія) грошових коштів у загальному розмірі 2 589 379,92 грн., з яких: 970 995,20 грн. пені, 798 078,27 грн. 3 % річних та 290 934,93 грн. інфляційних втрат, нарахованих за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 16.09.2020 року № 1850-01073, а також 233 128,18 грн. пені, 191 612,22 грн. 3 % річних та 104 631,12 грн. інфляційних втрат, нарахованих за договором про участь у балансуючому ринку від 23.07.2024 року № 1850-04073.
У позовній заяві Товариство також вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на оплату послуг професійної правничої допомоги у даній справі склав 284 313,09 грн. (з яких: 129 468,99 грн. - "гонорар успіху" в розмірі 5 % від позовних вимог, 154 844,10 грн. - гривневий еквівалент 3 000 євро станом на 07.05.2026 року) та буде уточнений за результатами розгляду справи.
Ухвалою від 12.05.2026 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/5388/26, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 03.06.2026 року.
03.06.2026 року через систему "Електронний суд" надійшов сформований у цій системі 02.06.2026 року відзив Компанії на позовну заяву, в якому остання, зокрема, вказала, що обсяг виконаної адвокатом Товариства роботи під час розгляду даної справи в суді не вимагає значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції для кваліфікованого юриста, а спір у цій справі не є складним та винятковим на ринку електричної енергії, враховуючи, у тому числі, наявність між сторонами аналогічних судових спорів. У той же час, у разі висновків суду про наявність підстав для стягнення з Компанії на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, відповідач, зважаючи на недотримання Товариством вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з принципу пропорційності, враховуючи завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову, складності справи, значення розгляду справи для сторін, а також часу, необхідного для вчинення відповідних дій, на підставі частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України просив суд зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн. 
Відповідач також наголосив, що відповідно до пункту 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18 не є обов`язковим для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У підготовчому засіданні 03.06.2026 року господарський суд міста Києва продовжив відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 02.06.2026 року та долучив поданий Компанією відзив на позов до матеріалів справи. Крім того, суд встановив позивачу строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 12.06.2026 року, встановив відповідачу строк на подання заперечень до 24.06.2026 року, а також відклав підготовче засідання на 08.07.2026 року.
11.06.2026 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Товариства від 10.06.2026 року № 10/06 на відзив на позовну заяву, в якій позивач, зокрема, вказав про необґрунтованість клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги. Крім того, Товариство наголосило, що обов`язок підтвердження відповідних витрат виникає після ухвалення рішення суду, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від їх фактичної оплати, а "гонорар успіху" є законним та стягується у справах між цими ж сторонами.
25.06.2026 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Компанії від 25.06.2026 року, в яких остання, зокрема, вказала, що заявлені Товариством витрати не відповідають критеріям розумності та співмірності, справа № 910/5388/26 не є складною, правова позиція позивача у цьому спорі є типовою та раніше напрацьованою, а судова практика в аналогічних спорах між цими ж сторонами підтверджує можливість і доцільність зменшення витрат на оплату послуг адвоката.
01.07.2026 року через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення Товариства від 01.07.2026 року щодо аргументів відповідача, зокрема, про зменшення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 08.07.2026 року, не відбулося, у зв`язку із оголошенням у місті Києві повітряної тривоги.
Ухвалою від 08.07.2026 року господарський суд міста Києва призначив підготовче засідання у справі № 910/5388/26 на 22.07.2026 року.
Ухвалою від 22.07.2026 року господарський суд міста Києва продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 910/5388/26 на 30 днів, а також закрив підготовче провадження у цій справі та призначив її до судового розгляду по суті на 05.08.2026 року.
У судовому засіданні 05.08.2026 року оголошувалася перерва до 02.09.2026 року.
Рішенням від 02.09.2026 року в справі № 910/5388/26 господарський суд міста Києва частково задовольнив вимоги Товариства та стягнув з Компанії на користь позивача 787 882,53 грн. 3 % річних та 290 934,93 грн. інфляційних втрат, нарахованих за договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 16.09.2020 року № 1850-01073, 185 929,65 грн. 3 % річних та 104 631,12 грн. інфляційних втрат, нарахованих за договором про участь у балансуючому ринку від 23.07.2024 року № 1850-04073, а також 16 432,54 грн. витрат по сплаті судового збору.
07.09.2026 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства від 07.09.2026 року № 07/09, в якій останнє просило суд стягнути на його користь з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги в загальній сумі 475 122,52 грн. (з яких: 406 653,61 грн. - витрати на оплату послуг адвоката; 68 468,91 грн. - "гонорар успіху"). До цієї заяви позивач долучив копію укладеного 04.02.2025 року між ним та Адвокатським об`єднанням "ЮСКУТУМ" (далі - Об`єднання) договору про надання правової (правничої) допомоги № 99464 (далі - Договір) разом із Додатком від 04.02.2025 року № 1 до нього, копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.03.2026 року № 83 на суму 240 000,00 грн. і від 29.05.2026 року № 127 на суму 166 653,61 грн., копії платіжних інструкцій про оплату вартості відповідних послуг від 30.03.2026 року № 9074 на суму 240 000,00 грн. та від 04.06.2026 року № 9577 на суму 166 653,61 грн., а також копію виданого Об`єднанням адвокату Межовій Ксенії Павлівні ордеру від 07.05.2026 року серії АХ № 1347782 на представництво інтересів Товариства в господарському суді міста Києва.
Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені приписи, суд дійшов висновку про розгляд заяви Товариства від 07.09.2026 року № 07/09 про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/5388/26 без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву Товариства від 07.09.2026 року № 07/09 про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.
Так, у позовній заяві Товариство вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат останнього на оплату послуг професійної правничої допомоги склав 284 313,09 грн. (з яких: 129 468,99 грн. - "гонорар успіху" в розмірі 5 % від позовних вимог, 154 844,10 грн. - гривневий еквівалент 3 000 євро станом на 07.05.2026 року) та буде уточнений за результатами розгляду справи. Разом із тим, у заяві від 07.09.2026 року № 07/09 позивач просив суд стягнути з Компанії витрати на оплату професійної правничої допомоги в загальній сумі 475 122,52 грн. (з яких: 406 653,61 грн. - витрати на оплату послуг адвоката; 68 468,91 грн. - "гонорар успіху").
На підтвердження розміру означених витрат позивач долучив до матеріалів справи копію укладеного між ним (клієнт) та Об`єднанням (виконавець) Договору, за умовами якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта.
За умовами пункту 2.1 Договору перелік послуг, їх вартість, порядок розрахунків та інші аспекти виконання Договору визначаються сторонами в окремих Додатках до Договору та в окремих Замовленнях послуг.
У Додатку № 1 до Договору його сторони погодили послуги, їх вартість та умови оплати. Так, цим Додатком передбачено надання професійної правничої (правової) допомоги у господарському процесі, а саме досудове врегулювання спору та супровід судового процесу у справі проти НЕК "Укренерго".
Перед початком надання послуг клієнт зобов`язується сплатити на вказаний у Договорі розрахунковий рахунок виконавця авансовий платіж, який становить суму в гривнях, що еквівалентна 1500 (одна тисяча п`ятсот) євро без ПДВ за відповідним курсом, визначеним у пункті 3 цього Замовлення послуг № 1.
Вартість послуг виконавця здійснюється виходячи із погодинної базової ставки, яка становить суму в гривнях, що еквівалентна 150 (сто п`ятдесят) євро без ПДВ за відповідним курсом, визначеним у пункті 3 цього Замовлення послуг № 1.
Оплата за послуги здійснюється протягом 5 робочих днів з дня виставлення рахунку на оплату. Сторони домовились визначити вартість послуг відповідно до курсу Національного банку України на дату виставлення рахунку.
За надання професійної правничої (правової) допомоги у випадку досягнення результату, обумовленого домовленостями між клієнтом та виконавцем, клієнт здійснює додаткову разову оплату винагороди у вигляді гонорару успіху (Success Fee). Клієнт погоджується виплатити виконавцю гонорар успіху (Success Fee) у розмірі 5 % (п`ять відсотків) від суми задоволених позовних вимог або відмови (часткової відмови) у задоволенні позову опонента, або суми оскаржуваних вимог у разі позитивного вирішення справи для клієнта. Гонорар успіху (Success Fee) має бути сплачено виконавцю клієнтом у разі повного або часткового задоволення позовних вимог або відмови (часткової відмови) у задоволенні позову опонента, не пізніше 2 (двох) календарних днів від дати оголошення рішення судом першої інстанції.
У заяві від 07.09.2026 року № 07/09 Товариство на виконання вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України виклало опис обсягу фактично наданої правничої допомоги за період з березня по вересень 2026 року:
- вивчення та аналіз умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 1850-01073 від 16.09.2020 (у редакціях наказів Компанії № 285 від 22.04.2025 та № 822 від 17.10.2025) та договору про участь у балансуючому ринку № 1850-04073 від 23.07.2024 (у редакціях наказів № 392 від 07.07.2024 та № 821 від 17.10.2025), а також чинних редакцій Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307; 
- опрацювання понад тридцяти актів купівлі-продажу електричної енергії, актів коригування та актів урегулювання, виставлених відповідачем за спірний період травень 2025 - березень 2026 року, з перевіркою сум, розрахункових періодів та кінцевих строків оплати за кожним з них; 
- аналіз документів про часткове погашення заборгованості відповідача, зокрема понад двадцяти актів зарахування зустрічних однорідних вимог (неттінгу) та банківських платіжних інструкцій, з метою встановлення точних дат і сум фактичного погашення для цілей розрахунку штрафних санкцій; 
- здійснення математичних розрахунків сум пені (у розмірі 0,01 % за кожний день прострочення), 3 % річних та інфляційних втрат окремо за кожним із понад тридцяти спірних актів, з урахуванням дат часткового погашення заборгованості; 
- опрацювання правової позиції щодо незастосовності до спірних правовідносин доводів про зупинення нарахування штрафних санкцій на підставі постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, з урахуванням періоду виникнення права на нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат; 
- підготовка, оформлення та подання до господарського суду міста Києва позовної заяви з детальними розрахунками сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат за кожним із спірних актів, попереднім розрахунком судових витрат та повним пакетом додатків (57 додатків, включно з копіями договорів, актів купівлі-продажу, актів коригування, актів зарахування зустрічних однорідних вимог, платіжних інструкцій та повідомлень про приєднання); 
- аналіз клопотання відповідача від 25.05.2026 року про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та відзиву відповідача, поданого 03.06.2026 року, в якому відповідач заперечував проти позову з посиланням на спеціальний алгоритм розрахунків на балансуючому ринку та відсутність в ОСП коштів на спеціальному рахунку; 
- підготовка та подання відповіді на відзив відповідача від 10.06.2026 № 10/06, якою спростовано доводи відповідача щодо алгоритму розрахунків на балансуючому ринку та відсутності підстав для застосування до нього заходів відповідальності; 
- опрацювання заперечень відповідача від 25.06.2026 року та підготовка і подання письмових пояснень від 01.07.2026 року щодо аргументів відповідача про зміну Правил ринку з 01.07.2024 року, правової природи 3 % річних та інфляційних втрат, а також правильності проведених позивачем розрахунків; 
- підготовка клопотання від 10.07.2026 № 10/07 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці; 
- постійний моніторинг руху справи через систему "Електронний суд", опрацювання ухвал суду від 12.05.2026 року, 08.07.2026 року та 22.07.2026 року, а також клопотань відповідача про відкладення розгляду справи від 03.06.2026 року, 08.07.2026 року та 05.08.2026 року; 
- підготовка та подання заяви від 02.09.2026 № 02/09 про розгляд справи по суті без участі представника позивача; 
- правовий супровід розгляду справи в господарському суді міста Києва з моменту відкриття провадження (ухвала від 12.05.2026 року) до ухвалення рішення (02.09.2026 року), тобто протягом майже чотирьох місяців, включаючи участь у підготовчому провадженні.
Слід зазначити, що 31.03.2026 року та 29.05.2026 року сторони Договору підписали відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за цим правочином № 83 на суму 240 000,00 грн. та № 127 на суму 166 653,61 грн., в яких зафіксували факт надання Об`єднанням Товариству юридичних послуг, підготовки до господарського спору проти "Укренерго".
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 року в справі № 910/906/18.
У той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Судом враховано, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.
Суд взяв до уваги погоджену в Договорі погодинну оплати праці адвокатів Об`єднання та відсутність у матеріалах справи документів, які свідчать про конкретну витрачену Об`єднанням кількість годин на надання послуг за актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.03.2026 року № 83 на суму 240 000,00 грн. і від 29.05.2026 року № 127 на суму 166 653,61 грн. із зазначенням витраченого адвокатом часу на надання кожного виду послуг, що викладений Товариством у заяві від 07.09.2026 року № 07/09. Крім того, суд врахував і відсутність у матеріалах справи відповідних рахунків на оплату послуг за Договором, на дату виставлення яких визначається вартість послуг згідно з курсом Національного банку України.
Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.
Слід також зазначити, що згідно з частиною 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування (у даному випадку - 406 653,61 грн. фактичних витрати на оплату послуг адвоката), істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (154 844,10 грн.), суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
При цьому докази, які підтверджують неможливість Товариства передбачити подальше збільшення відповідних витрат майже втричі, у матеріалах справи відсутні.
Слід також зазначити таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 202, частини 1 статті 203, частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця, предметом договору про надання правової допомоги є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).
Таким чином, гонорар за прийняття судового рішення на користь позивача, який за змістом умов Договору визначається у розмірі 5 % від суми задоволених позовних вимог у судовій справі, є так званим "гонораром успіху", який передбачений як форма матеріального заохочення адвоката з метою посилення його зацікавленості у результаті розгляду справи.
Отже, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення в справі за своїм змістом і правовою природою не є платою за надані послуги в розумінні статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України та статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Судове рішення є результатом вирішення спору. Воно приймається та підписується виключно суддями. Отже, погодження між стороною спору та її адвокатом розміру гонорару останнього за позитивний результат вирішення спору у вигляді прийняття судом відповідного судового рішення не є визначальним для суду в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Так, судом враховано заперечення відповідача проти стягнення з нього заявлених позивачем сум витрат на оплату професійної правничої допомоги, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях. При цьому, суд взяв до уваги те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначених розмірах з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, співмірності та розумної необхідності таких витрат.
Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
При цьому, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких належать витрати на професійну правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, мотивів клопотання відповідача про зменшення розміру позовних вимог, оцінюючи фактичні витрати позивача, з урахуванням всіх аспектів і складності справи, беручи до уваги часткову невідповідність заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на правову допомогу критеріям щодо їх необхідності, неминучості та розумності, а також співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, а також беручи до уваги часткове задоволення позову Товариства в даній справі (спір в якій не є складним та винятковим на ринку електричної енергії, враховуючи, у тому числі, наявність між сторонами аналогічних судових спорів), суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з Компанії на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.
Відтак, заява Товариства від 07.09.2026 року № 07/09 про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/5388/26 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" від 07.09.2026 року № 07/09 про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/5388/26 задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" (61057, Харківська область, місто Харків, Майдан Конституції, будинок 21, офіс 6; код ЄДРПОУ 42853117) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГС-Трейдинг" від 07.09.2026 року № 07/09 про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/5388/26 відмовити.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 15.09.2026 року

Суддя В.С. Ломака