ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 серпня 2026 року м. Житомир справа № 240/8395/26
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася представник ОСОБА_1 - адвокат Петрик Л.І. із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023-2025 роки (три роки, які передують року призначення пенсії за віком), яка оформлена у відповіді Управління, викладеній у листі № 0600-0202-8/21051 від 02.03.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.01.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме за 2023, 2024 та 2025 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією за віком з 29.01.2026.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 16.10.2008 до 03.08.2009 отримувала пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV). З 04.08.2009 по 28.01.2026 ОСОБА_2 отримувала пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII). При цьому, після досягнення пенсійного віку звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд, Управління) із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2025 роки, однак отримала відмову, яка мотивована відсутністю законодавчо підтверджених підстав для такого обрахунку. У подальшому за заявою позивачку з 29.01.2026 переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV та для обчислення застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.
Позивачка не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що при призначенні їй пенсії за віком підлягають врахуванню показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2023-2025 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, так як пенсія за віком їй призначена вперше, а тому відповідно до вимог ст.40 Закону № 1058-IV підлягає застосуванню такі показники середньої заробітної плати (дохід) в Україні.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 прийнято до провадження справу та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
17.04.2026 від представника Пенсійного фонду надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Наголошує, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд вказує наступне.
Як свідчать матеріали справи позивачка звернулася до Пенсійного фонду із заявою від 23.02.2026, в якій просила перевести її на пенсії за віком, у зв`язку із досягненням відповідного віку та при обрахунку застосувати середню заробітну плату по Україні за 2023-2025 роки.
У відповідь на звернення, листом № 0600-0202-8/21051 від 02.03.2026 Управління повідомило позивачку про відсутність підстав для застосування середньої заробітної плати по Україні за 2023-2025 роки, так як чинним законодавством не передбачено.
Позивачка не погоджується із наведеними аргументами та вважає, що такі не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому відмова у задоволенні її заяви є протиправною і такою, що порушує її соціальні права на отримання належного розміру пенсійного забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом №1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Згідно з статтею 8 Закону №1058-IV громадяни України мають право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями частини 2 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Зі змісту наведених норм вбачається, що ч. 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за цим Законом, на інший вид пенсії за цим же законом.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії за цим же законом є незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Визначальним є встановлення того, чи відбулось у 2026 році призначення позивачці пенсії за іншим законом, чи мала місце саме зміна виду пенсії в межах одного і того ж нормативного регулювання.
Дані спірні правовідносини виникли з приводу звернення позивачка щодо обрахунку її пенсії за віком, у зв`язку із досягненням пенсійного віку враховуючи середній показник за 2023-2025 роки.
У ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 з 16.10.2008 до 03.08.2009 отримувала пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону № 1058-IV, з 04.08.2009 по 28.01.2026 - пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону № 1788-XII та з 29.01.2026 переведено її на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058-IV.
Тобто на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, позивачка вже використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-IV (пенсія по інвалідності), а тому показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року її призначення. У даному разі, підстави для врахування середнього показника за 2023-2025 роки відсутні.
Оскільки первинною була саме пенсія по інвалідності (призначена у 2008), перехід на пенсію за віком у 2026 році є лише зміною виду пенсії в межах однієї солідарної системи (ст. 9 Закону №1058-IV), а не первинним призначенням.
Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV при такому переведенні застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.
Оскільки відповідач довів відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачки у заявлений нею спосіб, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про їх розподіл судом не вирішується відповідно до ст.139 КАС Україн.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003. ЄДРПОУ: 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 25 серпня 2026 р.

25.08.26