ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 липня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1519/24
Головуючий у першій інстанції – Павлов В. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1407/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Луговця О.А. (головуючий), Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 
відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 

особи, які подали апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (письмове провадження) апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на протокольну ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2026 року (суддя – Павлов В.Г., місце ухвалення – м. Прилуки) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частки з нежитлового приміщення, як окремого об`єкта нерухомого майна,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просила виділити їй в натурі 8/14 частин виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме нежитлового приміщення (жіноча перукарня), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, припинивши право спільної часткової власності.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спільне користування майном між співвласниками є утрудненим, а технічний стан та конфігурація приміщення дозволяють здійснити реальний поділ та виділ її частки у натурі.
31.03.2026 адвокатом Негодою С.Л. в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подано до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 зустрічний позов, у якому просила виділити їм в натурі 5/14 частин із нежитлового приміщення (перукарні), як окремого та цілого об`єкта нерухомого майна,що підлягає державній реєстрації,припинивши право спільної часткової власності, за адресою: АДРЕСА_1 .
Протокольною ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні щодо прийняття зустрічного позову та його розгляду з первісним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять дану протокольну ухвалу суду першої інстанції скасувати, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги узагальнено зводяться до того, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки зустрічна позовна заява подана відповідно до ст. 193 ЦПК України і були відсутні будь які причини для її повернення заявнику.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч. 3). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5).
Дійшовши висновку про необхідність відмови у прийнятті зустрічного позову та його повернення заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічну позовну заяву подано поза межами встановленого законом процесуального строку, а правових підстав для його поновлення не встановлено.
Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
У справі встановлено, що позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому позивачка просила виділити їй в натурі 8/14 частин виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме нежитлового приміщення (жіноча перукарня), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, припинивши право спільної часткової власності, був поданий до суду 06.03.2024.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Циганка М.О. від 22 березня 2024 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 лютого 2026 року о 14-00 год.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2026 року у зв`язку зі зміною складу суду для розгляду даної цивільної справи визначено головуючого суддю Павлова В.Г.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року суддею Павловим В.Г. прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частки з нежитлового приміщення, як окремого об`єкта нерухомого майна, та відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08-30 год 17 квітня 2026 року, роз`яснено право на подачу відзиву на позов.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2026 року закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду.
Водночас, як вбачається з протоколу судового засідання №6269952 від 17.04.2026, у ході підготовчого засідання представник відповідачів адвокат Негода С.Л. клопотала про долучення зустрічного позову до первісного й розглянути його, на що суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні щодо прийняття зустрічного позову та його розгляду з первісним.
Оскільки, сформовані судом першої інстанції виокремлені матеріали цивільної справи не містили копії оскаржуваної протокольної ухвали від 17.04.2026, яка була б у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України виготовлена окремим документом, а аудіозапис судового засідання, що зафіксований на долученому до матеріалів справи CD-R диску, мав вкрай низьку якість, з якого неможливо встановити мотиви постановлення оскаржуваної ухвали, висновки якої у вигляді відмови у задоволенні щодо прийняття зустрічного позову та його розгляду з первісним занесені секретарем до протоколу судового засідання, що позбавляло апеляційний суд можливості перевірити оскаржувану протокольну ухвалу на предмет її законності та обґрунтованості, то справу було направлено місцевому суду на дооформлення в порядку ч. 3 ст. 365 ЦПК України.
Після дооформлення виокремлені матеріали справи надійшли без виготовленої окремим документом оскаржуваної протокольної ухвали, але в наданій довідці від 11.06.2026 Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області зазначив обгрунтування та мотиви при постановленні протокольної ухвали, а саме: стадія підготовчого провадження, яка розпочинається спочатку у зв`язку зі зміною складу суду, не означає автоматичного поновлення чи обнулення процесуальних строків, які за своєю правовою природою минули на первісних етапах розгляду справи іншим складом суду, зокрема строку на пред`явлення зустрічного позову, який жорстко прив`язаний до строку подання відзиву на позовну заяву (початку процесу). Зустрічний позов подано відповідачами лише під час підготовчого засідання 17 квітня 2026 року, тобто з суттєвим пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК України. При цьому, заявниками не наведено поважних або об`єктивних причин, які б перешкоджали реалізувати право на подання зустрічного позову протягом 2024-2025 років, коли справа перебувала на стадії підготовчого провадження під головуванням попереднього судді, враховуючи, що у справі навіть було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу. Інститут зустрічного позову призначений для спільного розгляду первісного та зустрічного позовів з метою оперативності та ефективності судочинства, проте він не може використовуватися як інструмент затягування судового процесу, зловживання процесуальними правами або нівелювання принципу правової визначеності.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідачів щодо помилковості висновку суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову та його повернення заявникам, колегія суддів ураховує наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
За приписами ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (ч. 1). Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч. 2). Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (ч. 3). У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (ч. 4).
У ст. 194 ЦПК України наведено вимоги щодо форми і змісту зустрічної позовної заяви, а саме: зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу (ч. 1); до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (ч. 2); зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (ч. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 191 ЦПК України, відзив на позовну заяву подається в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦПК України, справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, хоча попереднім складом суду Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області підготовче провадження у справі й було закрито та призначено справу до розгляду по суті, проте новий склад суду ухвалою від 16.03.2026, прийнявши справу до свого провадження, розпочав її зі стадії підготовчого провадження та встановив відповідачам строк для подачі відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії цієї ухвали.
Відтак, висновок місцевого суду про те, що строк для пред`явлення зустрічного позову сплив під час розгляду справи первісним складом суду не грунтується на вимогах чинного цивільного процесуального законодавства, які прив`язують строк для подачі зустрічного позову виключно до строку на подання відзиву й імперативно не забороняють вчиняти дану процесуальну дію в разі зміни складу суду на відповідній стадії судового провадження.
Зустрічний позов адвокатом Негодою С.Л. в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подано 31.03.2026 та зареєстровано Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 01.04.2026, тобто у строк, установлений новим складом судом для подачі відзиву на позов.
Інших підстав для відмови у прийнятті зустрічного позову та його повернення заявникам, мотиви оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не містять і апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, слушними є доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення зустрічного позову, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Водночас за приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2).
У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Разом з тим, як зазначив у довідці Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області, у даній справі по суті спору вже 29 травня 2026 року ухвалено судове рішення про задоволення позову, що підтверджується й інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відтак, у даній конкретній справі скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду не забезпечить поновлення порушеного права відповідачів, оскільки після ухвалення судового рішення по суті спору об`єднання первісного та зустрічного позовів є неможливим. У цій ситуації відповідачі не позбавлені права на судовий розгляд їх позовних вимог в самостійному провадженні.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, колегія суддів, констатуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні протокольної ухвали про відмову у прийнятті зустрічного позову та його повернення заявникам, висновлює про неможливість захисту права апелянтів у передбачений п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України спосіб – шляхом скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У зв`язку з цим, апеляційна скарга не може бути задоволена, а оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає залишенню без змін, з вищенаведених підстав.
За змістом положень ст. 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, розподіл судових витрат проводиться судом за результатами вирішення позовних вимог.
Зважаючи, що предметом даного апеляційного перегляду скарги відповідачів не є вирішення спору по суті, тому питання розподілу судових витрат між сторонами апеляційним судом не вирішується.
Керуючись ст. 353, 367-369, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Протокольну ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 

Головуючий О.А. Луговець
Судді Н.В. Висоцька
Н.В. Шитченко