Справа № 496/4206/25
Провадження № 2/496/1745/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,
В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Рудницький Ю.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у сумі 45538,72 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України. Акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку споживача). Відповідач являвся споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача. Оператором ГТС України, в межах чинного законодавства, а також згідно листа ГПК «Нафтогаз України» (лист від 08.06.2022 року №119/2.2-72-86-2022) було здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08.06.2022 року знаходились в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Включення споживача до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не передбачало підписання споживачем заяви-приєднання. Таким чином, товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів. Відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з травня 2022 року по травень 2025 було спожито природний газ на загальну суму 45538,72 грн., вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. У зв`язку з викладеним, представника позивача звернувся до суду з вказаною заявою.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій зазначив, що позивачем здійснено перерахунок заборгованості та визначено розмір заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 6937 грн., які відповідачем сплачено. 
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується роздруківкою з сайту «Опендатабот».
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком №НОМЕР_1 , що належить споживачу ОСОБА_1 , який свідчить, що за період з 01.05.2022 року по 01.05.2025 року у відповідача наявна заборгованість за споживання природного газу в розмірі 45538,72 грн.
Станом на 30.11.2025 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що належить споживачу ОСОБА_1 , обліковувалася заборгованість за спожитий природний газ у сумі 45391,66 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків за природний газ за період з 01.10.2021 року по 30.11.2025 року.
Відповідач долучив до матеріалів справи акт звірки №4279402 від 17.04.2026 року, виданий ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», відповідно до якого, заборгованість відповідача за спожитий природний газ, станом на 17.04.2026 року, складає 6869,98 грн. Акт підписаний споживачем ОСОБА_1 та представником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
ОСОБА_1 у повному обсязі сплатив заборгованість за спожитий природний газ у сумі 6870 грн. на рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 02.06.2026 року.
Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.
Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п.2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу»).
Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною другою статті 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду, представник відповідача зазначив, що у відповідача наявна заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 45538,72 грн.
В подальшому, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснило перерахунок заборгованості та встановило, що станом на 17.04.2026 року, заборгованість відповідача за спожитий природний газ складає 6869,98 грн., яка відповідачем була сплачена в повному обсязі 02.06.2026 року.
Таким чином, ОСОБА_1 у повному обсязі виконав зобов`язання перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», погасивши в повному обсязі заборгованість за спожитий природний газ.
Враховуючи встановлені обставини та надані докази, суд вважає, що позов ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задоволенню не підлягають, оскільки останнім в повному обсязі сплачено заборгованість.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. не підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 615, 626, 629 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя          М.Л. Пасечник