Справа № 570/452/26 
Номер провадження 2/570/1122/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В. 
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
в с т а н о в и в :
03.02.2026 до Рівненського районного суду Рівненської області від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Ярмольчука В.С. надійшов позов вх. 1987, сформований в системі «Електронний суд» 02.02.2026, в якому він просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народилася дочка ОСОБА_4 . 26.11.2011 ОСОБА_4 одружилася з відповідачем ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 – її внучка. 
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.05.2017 у справі №562/1818/16-ц шлюб між ними був розірваний, малолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишена проживати з матір`ю. 08.07.2017 донька позивачки повторно уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу її прізвище змінено з ОСОБА_5 на ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 її дочка ОСОБА_9 загинула. Наказом ССД Здолбунівської міської ради Рівненської області №3-н від 19.01.2026 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік дитини, яка залишилася без батьківського піклування. Наказом ССД Здолбунівської міської ради Рівненської області №6-0 від 19.01.2026 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано до ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , дитину, залишену без батьківського піклування, з 19.01.2026 по 18.04.2026 включно. 
На даний час її внучка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному її утриманні. 20.01.2026 ССД Здолбунівської міської ради Рівненської області було складено акт обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання сім`ї, в якому вказано: Неблагополучної обстановки в сім`ї не виявлено, але малолітня ОСОБА_3 залишилася без піклування батьків. Вихованням та утриманням її займається бабуся ОСОБА_1 .
Позивачка наводить положення п.2 ч.1 ст. 164 СК України та вказує, що поведінка відповідача ОСОБА_2 свідчить про наявність саме такого ухилення, що проявляється у тривалому, свідомому та системному невиконанні батьківських обов`язків. Починаючи щонайменше з 2017 року відповідач фактично не підтримує стосунків з дитиною, не бере участі в її житті, не спілкується, не цікавиться її здоров`ям, розвитком, умовами проживання та навчання/виховання, не проявляє жодної ініціативи щодо виконання батьківської функції. Така тривала відстороненість не може бути пояснена випадковими обставинами або короткостроковими труднощами – вона має стійкий характер та є результатом усвідомленого вибору відповідача самоусунутися від батьківства. Відповідач не несе жодних витрат на утримання дитини, не забезпечує її необхідними речами, лікуванням, харчуванням, розвитком, не надає регулярної чи епізодичної фінансової допомоги.
Після загибелі матері дитини 11.01.2026 відповідач також не вживав жодних дій, спрямованих на забезпечення дитини чи організацію її догляду, що підтверджує відсутність реального наміру виконувати обов`язок батька. Малолітня ОСОБА_10 фактично залишилася без належного батьківського піклування і проживає з бабусею - позивачем.
У такій ситуації саме на відповідача як на біологічного батька покладається обов`язок забезпечити дитині належний догляд, визначити місце проживання дитини, вирішувати питання її виховання та представництва інтересів.
Однак відповідач не здійснив жодного кроку для фактичного виконання цих обов`язків: не забрав дитину до себе, не забезпечив опіку/піклування, не налагодив контакт з органом опіки та піклування, не проявив ініціативи для вирішення правового статусу дитини чи забезпечення її потреб.
Відповідач проживає за межами України, та зі слів, позивача, наміру повертатися в Україну не має. Сам по собі факт проживання за кордоном не є автоматичною підставою для позбавлення прав, однак у даному випадку це є додатковим об`єктивним підтвердженням того, що відповідач не планує виконувати обов`язки з догляду та виховання, не створює умов для проживання дитини з ним, не забезпечує дитині належного сімейного середовища та стабільності.
Наразі дитина проживає з позивачкою, має належні житлові умови, догляд та виховання; органом опіки вже здійснювалося обстеження умов проживання та приймалися рішення щодо передачі дитини у сім`ю позивача.
Подальше збереження за відповідачем формального статусу батька при фактичному самоусуненні створює для дитини стан правової невизначеності, перешкоджає стабільному вирішенню питань щодо оформлення опіки/забезпечення представництва інтересів дитини, отримання соціальних гарантій, захисту прав та законних інтересів дитини в органах влади та установах. Позбавлення відповідача батьківських прав у цьому випадку спрямоване не на покарання дорослого, а на захист прав дитини і забезпечення її стабільного, безпечного сімейного середовища, що відповідає принципу пріоритетності найкращих інтересів дитини. Поведінка відповідача свідчить не про тимчасову втрат зв`язку з дитиною, а про стале та усвідомлене самоусунення від виконання батьківських обов`язків, що унеможливлює реалізацію ним батьківських прав у спосіб, який відповідав би інтересам дитини. 
У даному випадку відповідач протягом тривалого часу не виявляє жодних ознак наміру відновити батьківське піклування, а його поведінка після смерті матері дитини лише підтверджує відсутність такої волі.
Фактичне проживання дитини з позивачкою, яка забезпечує її утримання, догляд та виховання, створює для дитини стабільне та безпечне середовище. Саме в цій сім`ї дитина реалізує своє право на належне піклування, захист та розвиток. 
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.02.2026 прийнято справу до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 02.06.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просять його задовільнити. Позивачка ОСОБА_1 пояснює, що відповідач не бере жодної активної участі у житті своєї неповнолітньої доньки як у моральному, так і матеріальному аспектах вже протягом тривалого періоду часу з 2017 року, він має іншу сім`ю та малолітніх дітей, проживає за кордоном, повертатися в Україну не збирається. Натомість неповнолітня ОСОБА_6 , з якою вони постійно проживають, зокрема з часу смерті її матері, потребує опіки та турботи щодня, вирішення життєвих питань як у вихованні, навчанні, утриманні, так і в піклуванні про її здоров`я та добробут.
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у судовому засіданні погодилася з підставами позову, поданого її бабусею ОСОБА_1 , вважає, що позов поданий в її інтересах. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. У заяві вх. ЕП 4888 від 23.07.2026 вказує, що з 2018 року проживає за межами України та не планує повертатися в Україну. Вихованням та утриманням дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогодні займається бабуся ОСОБА_1 . Він не заперечує проти задоволення позову, та просить справу розглядати без його участі.
У судовому засіданні представник третьої особи ССД Здолбунівської міської ради Гуляр М.В. підтримала висновок ООП Здолбунівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; у подальшому у судове засідання не з`явилася, у заяві вх. ЕП 4907 від 24.07.2026 просить розглянути справу без участі представника ССД Здолбунівської міської ради. 
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.4 цього Кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Володимирецьким відділом ЗАГС Рівненської обл.
ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_2 26.11.2011, який зареєстрований 26.11.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис 254; указаний шлюб розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.05.2017 справа №562/1818/16-ц, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.01.2026 №00056191194 та копія рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.05.2017 р у справі №562/1818/16-ц за позовом ОСОБА_13 про розірвання шлюбу.
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Відділом ДРАЦС Здолбунівського РУЮ у Рівненській області.
ОСОБА_13 уклала шлюб із ОСОБА_7 , який зареєстрований 08.07.2017 у Здолбунівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Рівненській області, Прізвище після державної реєстрації шлюб дружини « ОСОБА_8 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .
Наказом ССД Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області №3-н від 19.01.2026 «Про постановку на облік дитини, яка залишена без батьківського піклування» поставлено на облік дитину, яка залишилася без батьківського піклування, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою постановки на облік дитини, позбавленої батьківського піклування є свідоцтво про смерть матері від 13.01.2026, серія НОМЕР_4 , акт про залишену дитину без батьківського піклування від 19.01.2026.
Також Наказом ССД Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області №6-о від 19.01.2026 «Про тимчасове влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування» влаштовано до ОСОБА_1 жительки АДРЕСА_1 , дитину, залишену без батьківського піклування малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.01.2026 по 18.04.2026 включно.
Як убачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання сім`ї від 20.01.2026, комісією у складі головних спеціалістів ССД Здолбунівської м/р Галузи В.П. та ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_1 встановлено, що сім`я складається з 3 чоловік: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , бухгалтер, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пенсіонер, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 8 клас ліцей №6. У ОСОБА_6 є власна кімната, в якій створені умови для сну, відпочинку та навчання. Взаємовідносини між членами сім`ї нормальні. ОСОБА_2 проживає за кордоном в Литві більше шести років, не спілкується з донькою, не допомагає матеріально. Мати померла. У Висновку членів комісії вказано: неблагополучної обстановки в сім`ї не виявлено, але малолітня ОСОБА_6 залишилася без піклування батьків. ЇЇ вихованням та утриманням займається бабуся ОСОБА_1 . 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Здолбінівської міської ради Рівненського району Рівненської області №81 від 24.03.2026 "Про надання висновку до Рівненського районного суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 " доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.
Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з дочкою, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Як встановлено судом, будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на нього обов`язки по вихованню дитини ніхто не чинив, він сам, маючи юридичну і фактичну можливість здійснювати батьківські обов`язки, самоусунувся від їх виконання.
Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини.
При вирішенні спору суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованими та не суперечать інтересам дитини.
Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1064 грн 96 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю. 
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 1064 грн. 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП  НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання:            АДРЕСА_1 .
Відповідач  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання:         АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради, код ЄДРПОУ 43998192, адреса: вул. Грушевського, буд.14, м.Здолбунів, Рівненський р-н Рівненська обл.

Суддя Гнатущенко Ю.В.