ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 р. | Справа № 520/11583/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 року (ухвалене суддею Мороко А.С.) в справі № 520/11583/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним бездіяльності та скасувння рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 17.01.2025 р. №204450021880 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не поновлення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю II групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії відповідно до ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області витребувати у відповідному Центрі оцінювання функціонального стану особи (колишня МСЕК), або іншому компетентному органі, виписку з акта огляду Міжрайонної спеціалізованої радіологічної медико-соціальної експертної комісії від 20.11.2013 №817 ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 як особі з інвалідністю II групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії відповідно до ст. 49, ч.ч. 3, 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, з 24.02.2022 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення від 17.01.2025 р. №204450021880 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 09.01.2025 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю II групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії відповідно до ст. 49, ч.ч. 3, 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, з 09.01.2025 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в поновленні пенсії за віком правомірним та не підлягає скасуванню. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності згідно із Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-XII, яку з 01.05.2012 р. припинено в зв`язку з призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
3 01.05.2014 р. виплату пенсії позивачу призупинено, у зв`язку з виїздом на постійне проживання до російської федерації. 
Як зазначає позивач, у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, з 24.02.2022 р. пенсію не отримує. 
Позивач зазначає, що з 24.02.2022 р. мешкає за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . За межі території України не виїжджав, що підтверджується наданою копією закордонного паспорта.
18.11.2024 р. позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про поновлення виплати пенсії по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-XII.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.12.2024 р. повідомлено позивачу, що з 01.05.2014 р. виплату пенсії припинено, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до російської федерації. Паперову пенсійну справу надіслано до російської федерації.
Згідно з ст. 24-1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Для розгляду питання можливості поновлення пенсії по інвалідності згідно з Законом України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” позивачу запропоновано звернутися з заявою встановленої форми та оригіналами наявних документів до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України.
09.01.2025 р. позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.01.2025 р. №204450021880, позивачу відмовлено в призначенні пенсі, у зв`язку з відсутністю виписки з акта огляду МСЕК, яка надсилається за місцем призначення пенсії.
Не погоджуючись із рішенням від 17.01.2025 р. №204450021880, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову призначити позивачу пенсію по інвалідності з підстав відсутності виписки з акта огляду МСЕК, не відповідає Закону, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 30 Закону №1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Згідно з ст. 32 Закону №1058-ІV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-ІV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (в подальшому - Порядок №22-1).
Відповідно до п. 1.7 розд. I Порядку №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Абзацами 1, 4 пункту 1.8 розділу I Порядку №22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.
Згідно з абз. 1, 2 п. 2.2 розд. II Порядку №22-1, до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності 09.01.2025 р., вік заявника 58 років.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ №681419 від 20.11.2013 р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.11.2013 р. безстроково.
Спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю виписки з акта огляду МСЕК. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем разом із заявою подані всі документи, які підтверджують його право на отримання пенсії по інвалідності, а за положеннями пункту 2.2 розділу II Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
Порядком 22-1 не передбачено подання виписки з акта огляду МСЕК, а отже не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності.
Відомості про результати проведеного оцінювання надсилаються до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта.
Електронні дані, на підставі яких формується витяг з рішення, передаються в порядку електронної інформаційної взаємодії з електронної системи до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.
Абзацом 8 пункту 3 Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 р. №1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” визначено, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
Відповідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ №681419 від 20.11.2013 р., якою позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.11.2013 р. безстроково є чинною і прирівнюється до рішення експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжує бути підставою для оформлення позивачу пенсії по інвалідності.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення відповідача про відмову призначити позивачу пенсію по інвалідності з підстав відсутності виписки з акта огляду МСЕК, не відповідає Закону, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню.
Згідно з п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії по інвалідності за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатами розгляду заяви позивача, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, тому саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.
Відповідно до п. 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, проте обов`язок виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.01.2025 р. №204450021880 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 09.01.2025 р. та здійснення перерахунку та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 як особі з інвалідністю II групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії відповідно до ст. 49, ч.ч. 3, 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, з 09.01.2025 р.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі № 520/11583/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | О.В. Присяжнюк
Судді | | О.А. Спаскін   Л.В. Любчич