Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне рішення)
20.08.2026 | Справа №607/9318/26

20 серпня 2026 року м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
-головуючої судді     Черніцької І.М.
-за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.
-сторони в судове засідання не з`явились
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Еліт фінанс») звернулось в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/9770588-SP від 25 березня 2021 року в розмірі 29 554,42 грн.
В обґрунтування вимог позивач вказав, що 25 березня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 002/9770588-SP. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 16 000 грн, зі сплатою 0,00%, строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією. 
Банк свої забов`язання виконав належним чином та видав відповідачу кредит в розмірі 16 000 грн.
Відповідач належним чином не виконав зобов`язання та у встановлений строк коштів не повернув, заборгованість відповідача становить 29 554,42 грн.
02 грудня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладено договір факторингу №НІ/11/25-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 002/9770588-SP від 25 березня 2021 року.
Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив проти заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.
Судом встановлено, що 25 березня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до АТ «Таскомбанк» із заявою – анкетою №247278 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank. Вказана заява – анкета підписана відповідачем  ОСОБА_1 власноруч.
Згідно вказаної заяви, відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на його ім`я та встановити ліміт кредитування.
Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором за №002/9770588-SP від 25 березня 2021 року, підтверджується випискою по особовому рахунку №  НОМЕР_1 за період з 25 березня 2021 року до 02 грудня 2024 року. 
З вказаної виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості (а.с. 18-27).
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №002/9770588-SP від 25 березня 2021 року встановлено, що заборгованість  ОСОБА_1  за тілом кредиту становить 15 975,68 грн (а.с.28-29). 
02 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» (Фактор) та АТ «Таскомбанк» (Клієнт) укладено договір факторингу №НІ/11/25-Ф.
Відповідно до положень п. 2.1., 2.3. Договору, в порядку та на умовах визначених в цьому Договорі, Фактор зобов?язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами в обсязі, та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.
Перелік Позичальників, підстави виникнення Права Вимоги до Позичальників, сума Боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі Прав Вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною цього Договору.
Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами та їх перехід від Клієнта до фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав.
Фактор зобов`язаний в день укладення Сторонами цього Договору сплатити Клієнту суму Фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 3 017 203,93 грн без ПДВ на банківський рахунок Клієнта № НОМЕР_2 , Код банку 339500, код за ЄДРПОУ 09806443 (п.3.1).
02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та АТ «Таскомбанк» підписали акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу №НІ/11/25-Ф (а.с. 16).
Згідно платіжної інструкції №5738 від 02 грудня 2024 року встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт фінанс» сплатило на рахунок АТ «Таскомбанк» 3017203,93 грн, призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02 грудня 2024 року (а.с. 16)
Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02 грудня 2024 року (Реєстр договорів), до ТОВ «ФК «Еліт фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 002/9770588-SP від 25 березня 2021 року на суму 29 554,42 грн, з яких 15 975,68 грн – заборгованість за тілом кредиту та 15 708,74 грн – заборгованість за відсотками (а.с.17).
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи встановлено, що 25 березня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано заяву – анкету №247278 та укладено кредитний договір №002/9770588-SP, відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .980, за умовами якого відповідач отримав кредитний ліміт на суму 15975,68 грн.
Встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу банківську послугу з кредитування шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок.
Відповідач ОСОБА_1 отримав кредит та користувався ним.
На підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання кредиту та користування ним, позивачем надано заяву – анкету №247278, виписку по рахунку з яких вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умов кредитного договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 15975,68 грн є обгрунтовані та підлягають задоволенню. 
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, слід зазначити наступне.
Так, на обґрунтування вимог позивачем надано до суду лише копію заяви про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», у якій відсутні погоджені умови щодо сплати та розміру відсотків за користування кредитом.
Суд не приймає до уваги доводи позивача про ознайомлення відповідача з Публічною пропозицією банку, яка розміщена на веб-сайті банку, оскільки з огляду на їх мінливий характер, умови та правила банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17.
При цьому, не надано такі умови і суду, що не дають підстави для з`ясування чітких та однозначних погоджених між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 умов кредитування.
У матеріалах справи відсутнє підтвердження, із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», її підписання відповідачем, відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, зазначеними у тексті позовної заяви.
Більше того, в тексті позовної заяви стороною позивача зазначено про встановлення процентної ставки за користування кредитом 0,00 відсотків.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за кредитним договором №002/9770588-SP від 25 березня 2021 року до задоволення не підлягає.
Від АТ «Таскомбанк» до позивача ТОВ «ФК «Еліт фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 002/9770588-SP від 25 березня 2021 року, на підставі договору факторингу №НІ/11/25-Ф від 02 грудня 2024 року та витягу з реєстру боржників до вказаного договору.
Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні, суду не надані.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладеного договору факторингу, набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс» заборгованості за кредитним договором № 002/9770588-SP від 25 березня 2021 року у розмірі 15 975,68 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у даній справі становить 9200 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: 
- договір про надання правничої допомоги за №024-02/26 від 24 лютого 2026 року, укладений між ФОП « адвокат Руденко К.В.» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс»;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 26 березня 2026 року;
свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2441 від 23 жовтня 2018 року.
Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною 6 цієї ж статті ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 5 статті 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 по справі № 200/10535/19-а, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 09.05.2023 у справі № 340/9009/21, від 08.11.2023 у справі № 160/17970/21, від 16.05.2024 у справі № 320/4539/21, Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надав.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що заявником доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги у розмірі 9200 грн під час розгляду у суді даної справи. 
Водночас, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1439,16 грн (15 975,68* 2662,40 / 29 554,42) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4973,07 грн (15 975,68* 9200 / 29 554,42), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором № 002/9770588-SP від 25 березня 2021 року у розмірі 15 975,68 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» 1439,16 грн в рахунок сплаченого судового збору та 4973,07 грн витрат на правову допомогу.
У решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», площа Солом`янська, 2, м. Київ, код ЄДРПОУ 40340222.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 20 серпня 2026 року.

Головуюча суддя       І.М. Черніцька