П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29825/25	

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 у справі № 420/29825/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби та присвоїти військовий ідентифікаційний номер.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.02.2023 позивач пройшов військову лікарську комісію та отримав довідку за № 10/24 від 17.02.2023 про непридатність до військової служби відповідно до ст. 64-А (наказ від 14.08.2008 року за № 402 Наказу “Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”) з виключенням з обліку відповідно абз. 3 п.1 ст. 23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 11.07.2025 позивачем подано заяву, в якій він просив внести відомості до електронного реєстру військовозобов`язаних “ ІНФОРМАЦІЯ_5 ” про визнання його непридатним з виключенням з військового обліку та присвоїти військовий ідентифікаційний номер. 20.08.2025 від відповідача отримано відповідь, в якій вказано, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні дані щодо виключення з військового обліку, а також у зв`язку із відсутністю документів зазначеного періоду, оскільки вони були пошкоджені через тривале знаходження у воді, у зв`язку із підтопленням архівного приміщення, що підтверджується актом про невиправні пошкодження справ (документів), повідомлено про необхідність особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_6 з оригіналами військово-облікового документа та паспортом громадянина України, а також наявною медичною документацією для перевірки наявності підстав виключення з військового обліку та за необхідності актуалізації інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28.01.2026 у справі № 420/29825/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виключення з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідки ВЛК від 17.02.2023 № 10/14 позивач визнаний непридатним до військової служби на підставі ст.64-А графи ІІ Розкладу хвороб, графи Б ТДВ з виключенням з військового обліку. Тобто, у відповідача виник обов`язок виключити позивача з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач таких обов`язків не виконав, що і зумовило відсутність в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення позивача з військового обліку на час звернення позивача до відповідача із заявою про внесення таких даних до Реєстру.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невнесення відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є протиправною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції розглянув справу без залучення ІНФОРМАЦІЯ_6 , незважаючи на те, що саме цей підрозділ безпосередньо здійснював дії, які стали предметом судового оскарження;
- суд першої інстанції не врахував, що позивачу не було відмовлено у вирішенні порушеного питання, а, навпаки, у відповіді на звернення йому було роз`яснено необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою надання оригіналів документів та наявної медичної документації, перевірки підстав для виключення з військового обліку та, у разі їх підтвердження, внесення відповідних відомостей до Реєстру
- суд не вправі підміняти собою суб`єкта владних повноважень та втручатися у дискреційні повноваження, зокрема у випадках, коли законом передбачено необхідність оцінки документів та встановлення фактичних обставин;
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/14 від 17.02.2023 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 64-А графи ІІ Розкладу хвороб, графи Б ТДВ. 
У військовому квитку серії НОМЕР_3 у пункті 15 зазначено “ 17.02.2023 призовною (медичною) комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку за гр. ІІ ст. 64а Розкладу хвороб (наказ МО України 2008)”, у розділі VI “Відмітки про військовий облік” у графі “Знято” зазначено “абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” 17.02.2023”. 
На звернення від 11.07.2025 щодо виключення з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 20.08.2025 № 1/1836 повідомив, що відповідно до ч. 6 ст. 37 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” у громадянина, визнаного непридатним до військової служби, якого виключено з військового обліку військово-обліковий документ не вилучається та до нього вносяться дані про виключення із військового обліку. Так, згідно з даними у військовому квитку на сторінці 7 у п. 15, датованому 17.02.2023, міститься інформація про визнання непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. Проте відповідно до даних на сторінці 22 в розділі VI “Відмітки про військовий облік” у графі “Знято” є відмітка про надану відстрочку на підставі абз. 3 ч. 1 ст.23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, яка датована також 17.02.2023. Крім того, на сторінці 27 також є відмітка про надання відстрочки згідно абз. 3 ч. 1 ст.23 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. Таким чином, записи в військовому квитку суперечать один одному, оскільки зняття та виключення з військового обліку мають різні підстави для застосування та за своєю природою мають різні правові наслідки і не є тотожними. Оскільки  в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні дані щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, а також у зв`язку із відсутністю документів зазначеного періоду, оскільки вони були пошкоджені через тривале знаходження у воді, у зв`язку із підтопленням архівного приміщення, що підтверджується актом про невиправні пошкодження справ (документів), повідомлено про необхідність особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_6 з оригіналами військово-облікового документа та паспортом громадянина України, а також наявною медичною документацією, для перевірки наявності підстав виключення з військового обліку та за необхідності актуалізації інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі – Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Згідно з частиною 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції на 05.02.2023) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:
1) призвані чи прийняті на військову службу;
2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових закладах освіти і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;
3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) припинили громадянство України;
6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;
7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;
8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.
Відповідно до пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі – Положення №402) (у редакції, чинній з 16.04.2021 по 03.05.2024), постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну з таких постанов:
“Придатний до військової служби”;
“Тимчасово непридатний до військової служби”;
“Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку”.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 “Про загальну мобілізацію”, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ (далі – Указ №65/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, строк якої продовжувався і дії на час вирішення даного спору.
Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, під час мобілізації та в день проходження позивачем медичного огляду - 15.02.2023, ВЛК мала право винести одну з таких постанов, які не підлягали затвердженню штатною ВЛК, а саме:
“Придатний до військової служби”;
“Тимчасово непридатний до військової служби”;
“Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку”.
З аналізу наведених положень частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ та пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 слідує висновок про те, що прийняття військово-лікарською комісією під час мобілізації - 17.02.2023 відносно позивача рішення про непридатність до військової служби за станом здоров`я фактично мало наслідком і виключення позивача з військового обліку, оскільки ці та інші норми законодавства станом на 17.02.2023 не передбачали можливість прийняття під час мобілізації відповідними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та/або відповідними військово-лікарськими комісіями рішень про визнання військовозобов`язаного непридатним до військової служби за станом здоров`я із залишенням такого військовозобов`язаного на військовому обліку.
При цьому, виключення особи з військового обліку за станом здоров`я свідчить про те, що в розумінні Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” така особа вже не може вважатися військовозобов`язаним, оскільки згідно частини 6 статті 37 цього закону громадяни України, які визнані непридатними до військової служби, виключаються з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що Верховний Суд у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 280/2880/24 зауважив: «з аналізу положень Закону 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) – інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно статті 5 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Згідно з ч. 9 статті 5 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Відповідно до п.4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 (далі - Порядок №559) передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними. У разі виявлення розбіжностей у військово-облікових документах з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, така особа повинна звернутися до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку із відповідною заявою та всіма необхідними документами, або у паперовій формі або в електронній формі.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виключення з військового обліку.
Водночас, відповідач у листі від 20.08.2025 № 1/1836 повідомив про суперечності у військовому квитку, відсутність даних про виключення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також запропонував позивачу прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 для перевірки наявності підстав виключення з військового обліку та за необхідності актуалізації інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З цього приводу суд зазначає, що приписи Порядку №559 не передбачають вимоги особистого прибуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до абзацу вісімнадцятого пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154 (далі-Положення) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони.
Як вже було зазначено, відповідно до довідки ВЛК від 17.02.2023 № 10/14 позивач визнаний непридатним до військової служби на підставі ст.64-А графи ІІ Розкладу хвороб, графи Б ТДВ з виключенням з військового обліку. Тобто, у відповідача виник обов`язок виключити позивача з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Проте відповідачем не надано доказів внесення зазначених відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Колегія суддів зазначає, що саме відповідач зобов`язаний був внести відомості про позивача, а саме про те, що останній, виключений з військового обліку у зв`язку з тим, що він визнаний непридатним до військової служби військово-лікарською комісією та виключений з військового обліку.
Обов`язок дотримання процедури виключення особи з військового обліку, як вже зазначалось вище, покладено на посадових осіб районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відтак, недотримання відповідним ТЦК певних вимог щодо реалізації процедури виключення позивача з військового обліку, може створювати негативні наслідки для позивача у майбутньому.
Таким чином, відповідач в супереч приписам закону, своєю протиправною бездіяльністю не завершив процедуру виключення позивача з військового обліку, а саме щодо невнесення відомостей до Реєстру про виключення позивача з військового обліку, що не узгоджується і порушує вищенаведені норми законодавства.
Апеляційний суд зауважує, що невнесення відомостей у Реєстр про виключення позивача з військового обліку через неналежне виконання посадовими особами відповідача певних етапів процедури такого виключення суперечить принципу правової визначеності.
Так, оскільки в п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України (справа №1-25/2010) від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.
Себто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Право позивача на виконання відносно нього встановлених законом гарантій, а саме не внесення відомостей до Реєстру про виключення позивача з військового обліку, тобто не належне (електронне, документальне) оформлення такого виключення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за здійснення процедури виключення осіб з військового обліку.
Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невнесення відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є протиправною.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, суд першої інстанції розглянув справу без залучення ІНФОРМАЦІЯ_6 , незважаючи на те, що саме цей підрозділ безпосередньо здійснював дії, які стали предметом судового оскарження колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до п. 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя. З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Отже, органами військового управління є лише обласні, Київський міський, районні, об`єднані районні, міські, районні у містах, об`єднані міські територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. 
Так, зазначеним положенням не передбачено таких видів органів військового управління, як відділи ТЦК та СП. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення, Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, покладають повноваження щодо ведення військового обліку та здійснення призову громадян на військову службу під час мобілізації на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. 
Відокремлені відділи районних ТЦК та СП виконують суто технічні функції для забезпечення реалізації повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 на відповідній території. Самостійними владними повноваженнями ці відділи законодавством не наділені. 
З урахуванням вищевикладеного, з наведених норм законодавства вбачається, що суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах є відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки як орган військового управління, а не його структурний чи відокремлений підрозділ. 
Відділи районних ТЦК та СП не наділені статусом юридичної особи публічного права, не мають самостійної адміністративної процесуальної дієздатності та не здійснюють власних владних управлінських функцій, а лише забезпечують реалізацію повноважень відповідного районного ТЦК та СП.
За таких обставин доводи апелянта щодо його незалучення до участі у справі є необґрунтованими, оскільки оскаржувані дії та рішення вчинялися від імені та в межах повноважень відповідного районного ТЦК та СП , який був належним чином залучений судом до участі у справі.
В апеляційній скарзі скаржник зауважує, що позивачу не було відмовлено у вирішенні порушеного питання, а, навпаки, у відповіді на звернення йому було роз`яснено необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою надання оригіналів документів та наявної медичної документації, перевірки підстав для виключення з військового обліку та, у разі їх підтвердження, внесення відповідних відомостей до Реєстру.
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджує про відсутність протиправної бездіяльності, оскільки звернення позивача було розглянуте, а за результатами його розгляду позивачу надано письмову відповідь із зазначенням про необхідність особистого прибуття до ТЦК та СП для перевірки документів.
Колегія суддів критично ставиться до наведених аргументів, позаяк предметом спору у цій справі є не сам факт надання відповідачем будь-якої відповіді на звернення позивача, а невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку. 
Доводи скаржника стосовно того, що суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень та втручатися у дискреційні повноваження, зокрема у випадках, коли законом передбачено необхідність оцінки документів та встановлення фактичних обставин апеляційний суд відхиляє виходячи з таких міркувань.
Як зазначено у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді №R(80)2, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, суб`єкт може вільно обирати між двома чи більшою кількістю альтернатив, кожна з яких буде правомірною. Якщо ж правомірним може вважатися лише один варіант поведінки, дискреційні повноваження відсутні.
Апеляційний суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач не наділений дискреційними повноваженнями, оскільки наявність рішення військово-лікарської комісії про визнання позивача непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я, яке оформлено довідкою цієї ВЛК від 17.02.2023 № 10/14, покладало на відповідача обов`язок внести відповідні дані щодо позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі поданої позивачем заяви від 11.07.2025.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 у справі № 420/29825/25 – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик