Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/496/26
Провадження № 33/4815/401/26

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.
з участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника-адвоката Павлюк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Павлюк І.А. на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2026 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02 лютого 2026 року близько 11 год. в АДРЕСА_1 було виявлено, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , 2009 р.н. неналежно протягом року виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, внаслідок чого остання в період часу з обідньої пори доби 31.01.2026 року до 20 год. 01.02.2026 року перебувала за межами місця проживання без відома та нагляду матері.
В апеляційній скарзі адвокат Павлюк І.А. зазначає, що ОСОБА_1 вчиняє всі дії для належного виховання своєї дитини, які виражаються у зверненні до лікаря-психолога для покращення психоемоційного стану дитини, забезпечення належними умовами проживання та догляду. Наголошує, що 11.02.2026 року донці ОСОБА_1 діагностовано певні проблеми психологічного стану, що впливає на її поведінку, в тому числі, і зникнення з місця проживання, яка потребує психотерапії.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши доводи сторін провадження на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Зазначені вимоги судом дотримані не були.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей,- тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 ст.184 КУпАП, передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, включає: об`єкт, яким є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини; суб`єкт, яким є фізичні особи батьки, або особи, що їх замінюють; об`єктивну сторону, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад); суб`єктивну сторону, що виражається у ставленні до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, при її ухваленні суд не надав жодної оцінки доказам, наявних в матеріалах справи, в тому числі, і медичним документам щодо психологічного стану дитини.
Між тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що донці ОСОБА_1 діагностовано розлад поведінки з депресією, з приводу чого мало місце звернення до спеціалістів, наслідком чого є значне покращення психологічного стану та поведінки дитини.
ОСОБА_1 працевлаштована, проживає у власному помешканні, у дитини є власна кімната, дитина забезпечена усім необхідним, і ОСОБА_1 вчиняє всі можливі дії для належного виховання своєї дитини. 
Така поведінка доньки, з урахуванням наявних у справі доказів, не є наслідком неналежного виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_1 , а є психологічним чинником у поведінці дитини, яка за станом здоров`я потребує психологічної допомоги, котра стараннями матері та медичного персоналу їй надається.
Будь-яких негативних характеризуючих даних особи ОСОБА_1 , як матері, матеріали судового провадження не містять.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні не доведена, а, відтак, постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Павлюк І.А. задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2026 року скасувати.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська