ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"17" липня 2026 р. Cправа № 902/643/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088) 
до: Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни ( АДРЕСА_1 ) 
про стягнення 148219,47 грн, 

В С Т А Н О В И В : 

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни 148219,47 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №А1847 від 05.05.2023 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманої алкогольної продукції, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни 148219,47 грн, з яких: 121248,12 грн - основного боргу; 18483,98 грн - 20% річних та 8487,37 грн - 7% штрафу. 
Ухвалою суду від 18.05.2026 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/643/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
Ухвалу про відкриття провадження у справі доставлено позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС. Водночас зазначену ухвалу, направлену відповідачці за адресою місцезнаходження згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ, повернуто на адресу суду без вручення. За результатами відстеження відповідного поштового пересилання на офіційному сайті АТ "Укрпошта" причиною повернення зазначено "закінчення встановленого терміну зберігання".
Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (позиція сформована в ухвалі Верховного Суду від 24.03.2021 в адміністративному провадженні №К/9901/35851/20 та підтримана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 215/7312/20 від 23.11.2023).
Окрім того, суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі № 902/643/26 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень -www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачки про судове провадження у даній справі.
Крім того, суд акцентує увагу, що обізнаність Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни про судове провадження у справі № 902/643/26 підтверджується фактом ознайомлення з матеріалами вказаної справи 27.05.2026, про що міститься її власноручний підпис на наявній у матеріалах справи заяві (вх. №01-30/5395/26 від 26.05.2026). 
У визначений судом строк відзиву відповідачки на позовну заяву до суду не надійшло.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
05.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (Постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Іщук Любов`ю Миколаївною (Покупець, відповідачка) було укладено Договір поставки № А1847 (Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця алкогольні напої (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.
Згідно із п. 3.1. Договору постачання Товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання Товару, при узгодженні замовлення на Товар.
Умовами вказаного Договору також визначено ціну, умови поставки, порядок здійснення розрахунків, відповідальність сторін тощо.

Відповідно до п. 6.1. Договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому Сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю Сторін - шляхом попередньої оплати.
У випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу (п. 7.1. Договору).
Пунктом 9.2. Договору сторони погодили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.
Договір підписано уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" та безпосередньо відповідачкою, а також скріплено печаткою Постачальника.
На виконання умов Договору поставки №А1847 від 05.05.2023 з лютого по вересень 2025 року позивач поставив відповідачці товар на загальну суму 127741,26 грн з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних (а.с. 11-22, т.1):
- 12844/12256 від 19.02.2025 на суму 9262,38 грн (з урахуванням викресленої позиції на суму 386,64 грн);
- 14121/13093 від 22.02.2025 на суму 9027,78 грн;
- 16041/14844 від 01.03.2025 на суму 6805,02 грн;
- 16824/15684 від 05.03.2025 на суму 7510,08 грн;
- 25513/23914 від 02.04.2025 на суму 3910,2 грн;
- 40628/38403 від 28.05.2025 на суму 6639,3 грн;
- 43019/40247 від 05.06.2025 на суму 9379,98 грн;
- 55388/51900 від 19.07.2025 на суму 14883,24 грн;
- 57751/54372 від 29.07.2025 на суму 3871,44 грн;
- 62237/58237 від 14.08.2025 на суму 7920,06 грн;
- 69585/66452 від 10.09.2025 на суму 41223,6 грн (з урахуванням викресленої позиції на суму 23,34 грн);
- 69404/66448 від 10.09.2025 на суму 7308,18 грн.
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії платіжної інструкції №327 від 15.09.2025, ФОП Іщук Л.М. сплачено за Договором ТОВ "Баядера Логістик" 41223,6 грн. Крім того, матеріали справи містять копії накладних на повернення від покупця: №5182 від 04.11.2025 на суму 476,64 грн та №5183 від 04.11.2025 на суму 915,84 грн (а.с. 24-25, т.1). 
Пунктом 6.3. Договору сторони погодили, що якщо Покупець при здійсненні оплати Товару не вказує номер накладної, за яку здійснюється розрахунок, то Постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів як оплату за накладні, строк оплати по яких настав раніше.
Так, у призначенні платежу платіжної інструкції №327 від 15.09.2025 на суму 41223,6 грн номер накладної не вказано, поряд з цим у розрахунку заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" відображено зарахування здійсненої відповідачкою проплати за спірною поставки на суму 5100,66 грн. 
Отже, з урахуванням вартості сплаченого (відповідно до здійсненого позивачем зарахування в сумі 5100,66 грн) та повернутого товару сума заборгованості за поставлений та неоплачений товар становить 121248,12 грн (127741,26 грн - 5100,66 грн - 476,64 грн - 915,84 грн = 121248,12 грн).
Оскільки остаточний розрахунок за поставлений товар відповідачкою здійснено не було, Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося із відповідним позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни 148219,47 грн, з яких: 121248,12 грн - основного боргу; 18483,98 грн - 20% річних та 8487,37 грн - 7% штрафу.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №А1847 від 05.05.2023.
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Факт поставки відповідачу Товару за Договором підтверджено первинними документами - видатковими накладними та накладними на повернення від покупця.
За умовами п. 6.1. Договору відповідач як покупець зобов`язався оплатити вартість переданого товару протягом 14 календарних днів з дня його отримання. Отже, відповідач є боржником, що прострочив, позаяк не здійснив остаточний розрахунок за отриманий Товар у вказаний строк від дати кожної видаткової накладної.
Доказів погашення основного боргу у заявленій позивачем сумі 121248,12 грн на дату прийняття рішення матеріали справи не містять. Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 121248,12 грн основного боргу у повному обсязі.
Окрім основного боргу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни 18483,98 грн - 20% річних та 8487,37 грн - 7% штрафу.
Порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами визначається нормами Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною 1 статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 536 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою проценти є винагородою (платою) за користування грошовими коштами. Натомість неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання та за своєю правовою природою є штрафною санкцією, яка може застосовуватись до боржника у разі порушення ним зобов`язання.
Відповідно до п. 9.2. Договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами.
Здійснивши перерахунок 20% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" (кінцева дата нарахування 20.04.2026), судом установлено, що розрахунок позивача здійснено у відповідності до положень п. 9.2. Договору та такий розрахунок відповідає розрахунку суду.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 20% річних в розмірі 18483,98 грн, визнаються судом обґрунтованими та законними.
Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Пунктом п. 7.1. Договору сторони погодили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.
Арифметичною перевіркою правильності нарахування штрафу в силу п. 7.1. Договору помилок не виявлено (121248,12 грн х 7% = 8487,37 грн).
Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни 8487,37 грн - 7% штрафу.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Разом з тим відповідачем не подано до суду жодних доказів в підтвердження або спростування заявлених позовних вимог.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідачки перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи задоволення позову повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3328 грн покладаються на відповідачку.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іщук Любові Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088, код ЄДРПОУ 35871504, р/р НОМЕР_2 в Філії АТ"Укрексімбанк" м. Київ, МФО 322313) 121248,12 грн - основного боргу; 18483,98 грн - 20% річних; 8487,37 грн - 7% штрафу та 3328 грн - витрат на сплату судового збору.
3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Примірник повного судового рішення надіслати позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС, відповідачці - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 17 липня 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський    

віддрук. прим.:
1 - до справи;
2 - відповідачу - АДРЕСА_1 .