Справа № 755/10025/26
Провадження №: 3/755/4113/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" вересня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.51 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12 червня 2026 року, перебуваючи у приміщенні магазину «Фора» за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 36-А, здійснила дрібну крадіжку товару на суму 2182,50 грн., без ПДВ. Правопорушення вчинено повторно протягом року (протоколи ВАД № 878261 від 23.04.2026 року та ВАД №882276 від 23.04.2026 року), 02.03.2026 притягнено до відповідальності за ч.2 ст.51 КУпАП. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зокрема, оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 було розміщено на офіційному вебпорталі судової влади України (сторінці Дніпровського районного суду міста Києва).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися перебігом провадження у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Заборона зловживання правом закріплена у статті 17 Конвенції, згідно з якою жодне з її положень не може тлумачитися як таке, що надає право займатися діяльністю або вчиняти дії, спрямовані на скасування чи обмеження визнаних прав і свобод у більшому обсязі, ніж передбачено Конвенцією.
Приписи КУпАП, зокрема стаття 268 цього Кодексу, визначаючи коло процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, не містять положень, що дозволяли б ухилятися від явки до суду. Зазначена особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та сприяти судовому розгляду в межах строків, визначених статтею 38 КпАП України.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, оскільки воно за своєю природою потребує регулювання державою (рішення ЄСПЛ у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Також, судом до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності застосовувався привід, однак забезпечити її явку у судове засідання доступними суду засобами не вдалося. Отже суд вжив усіх необхідних заходів для повідомлення особи та забезпечення її явки в судове засідання тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст.268 КУпАП.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, довідку про вартість викраденого товару, заяву, пояснення, рапорти, довідку інформацію про особу, довідку про кількість складених протоколів протягом року, копії свідоцтва про народження та фотознімку, — дійшов таких висновків.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями такого провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також її вирішення в точній відповідності із законом. 
Частиною 3 ст.51 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою (дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) або другою цієї статті (дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), за які особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту заяви ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах справи, 12.05.2026 року в магазині «Фора» невідома особа здійснила крадіжку на суму 2182,50 грн. (а.с.4). 
Як убачається письмових пояснень ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи, вона підтверджує факт здійснення таємного викрадення (крадіжки) товару в магазині «Фора» (а.с.5). 
Також відповідно до довідки про кількість складених протоколів про адміністративне правопорушення протягом року та стан їх розгляду стосовно ОСОБА_1 протягом року складено 3 протоколи за ст.51 КУпАП, та один раз накладено адміністративне стягнення (а.с.11).
Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 , є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.51 КУпАП , а саме — дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки вчинене повторно протягом року.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та те, що попередній захід впливу виявився недостатнім, суд вважає за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.3 ст.51 КУпАП, оскільки саме таке стягнення є необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Окрім цього, згідно зі ст.40-? КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі, визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Також ч.1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи особи або за місцезнаходженням її майна в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові. 
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.33, 40-?, 51, 252, 283-285, 289, 291, 294, 303, 307, 308 КУпАП, суд,-

у х в а л и в:

Визнати  ОСОБА_1  винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.51 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Згідно з ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений законом строк, відповідно до ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу, а також витрати на виконавче провадження.

Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п?ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови перебіг строку давності звернення до виконання зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя         Андрій КУРИЛО