Справа 522/21972/19
Провадження 1-кп/522/2354/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2026          м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши об`єднанні кримінальне провадження №12025162510000926 від 05.07.2025 року, №1201960500003758 від 18.07.2019 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 12.02.2013 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 09.04.2019 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 21.04.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 309 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 - виконувати самостійно;
- 10.01.2024 Малиновським районним судом м. Одеси ч. 1 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 - виконувати самостійно. Звільнений 10.01.2024 у зв`язку з відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 18.07.2019 близько 13:40, перебуваючи за адресою: м. Одеса, Грецька площа 1, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_6 , яка поставила до задньої кишені дитячого візочка свій мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору, серійні номери IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень, а сама нахилилась попереду візочка, дістаючи звідти пляшку води. Помітивши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 визначив його предметом свого посягання та вирішив таємно заволодіти вказаним чужим майном. Діючи з вказаною метою, повторно, корисливих мотивів, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії непомітні для потерпілої та перехожих, підійшов до дитячого візочка та правою рукою із задньої кишені візочка, дістав мобільний телефон належний потерпілій. В цей час його незаконні дії помітила потерпіла ОСОБА_6 та почала голосно вимагати ОСОБА_4 повернути її мобільний телефон. Заволодівши вищевказаним майном ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , не зважаючи на крики потерпілої, поклав до правої кишені шортів вказаний мобільний телефон та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, прискорено попрямувавши нижче вулицею вбік вул. Катериненської, маючи при цьому первинну можливість розпорядитися викраденим майном, однак через 20 метрів від вчинення кримінального правопорушення його було затримано працівниками поліції. Даним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 було спричинено матеріальний збиток на суму 2000 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Крім того, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N? 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 N? 2102-IX, 04.07.2025 близько 17:30, перебуваючи на пляжі Відрада в місті Одесі, помітивши на простирадлі залишені без нагляду дві сумки чорного кольору та реалізуючи раптово виниклий корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії не помітні для оточуючих, викрав сумку чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_7 , яка та речі в ній, за виключенням мобільного телефона марки «iPhone 11» в корпусі чорного кольору, IMEI N?1: НОМЕР_2 , IMEI N?2: НОМЕР_3 , що вартує 18999 грн., матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а також із сумки чорного кольору, що належить ОСОБА_8 таємно викрав павербанк марки «Golf P200» на 10000 mAh в корпусі білого кольору вартістю 1000 грн, дріт зарядки Lightning - Туре-А для мобільного телефону «iPhone» та грошові кошти у розмірі 240 грн. (матеріали за фактом дрібної крадіжки майна ОСОБА_8 виділено із матеріалів провадження для притягнення особи до адміністративної відповідальності), із якими покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 18999 грн. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Крім цього, 04.07.2025 близько 17:30, ОСОБА_4 одразу після таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , перевіривши вміст викраденого рюкзака і встановивши, що у ньому, окрім речей знаходиться посвідчення дитини з багатодітної сім?ї видане на ім?я ОСОБА_7 , серії ДБ N?974070, що є документом, що підтверджує статус дитини у багатодітній сім?ї та її право на отримання пільг, діючи умисно та не вживаючи будь-яких заходів до його повернення, усвідомлюючи, що цей документ належить потерпілому та засвідчує важливі факти і події в його житті і втрата якого суттєво утруднює реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілого, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння ним (привласнення), усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, заволодів ним. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України як: незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, лише за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, проте у подальшому беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні усіх кримінальних правопорушень, за якими йому пред`явлено обвинувачення та підтвердив, що вчинив їх у повній відповідності з обставинами викладеними у обвинувальних актах, від дачі більш детальних показань відмовився, завивши про щире каяття у вчиненому. 
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_7 у встановленому порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду від потерпілих не надходило. Крім того в матеріалах кримінального провадження наявна заява за підписом потерпілого ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_7 про розгляд справи без їх участі.
Зважаючи на визнання винуватості обвинуваченим, позицію прокурора, обвинуваченого та захисника, які вважали за можливе з`ясувати усі суттєві обставини кримінального провадження за відсутності потерпілих, з урахуванням положень ст. 325 КПК України, справу розглянуто без участі потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_7 .
Крім того, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого та розумінні ним змісту обставин подій та пред`явленого йому обвинувачення, за відсутності заперечень збоку учасників судового провадження, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено їх дослідження документами та протоколами слідчих дій щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, а також документів, що стосуються особи обвинуваченого і вирішення процесуальних питань. При цьому, судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.
При прийняті рішення щодо обсягу дослідження доказів, суд врахував висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2024 справа №167/871/23, з якого слідує, що суд має право не досліджувати докази та розглянути кримінальне провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК, без отримання показань обвинуваченого (відмова від давання показань), якщо під час встановлення особи обвинуваченого та роз`яснення суті обвинувачення, судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє, в чому його обвинувачують, повністю визнає себе винним та щиро розкаюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, згоден.
Крім визнання винуватості, вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за встановлених обставин підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами:
-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.07.2019, згідно з яким ОСОБА_6 просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 18.07.2019 приблизно о 13:40 ,біля будинку № 1 на площі Грецькій у м. Одесі відкрито викрав мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору, серійні номери IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень;
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2019, з фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_6 , з-поміж представлених для впізнання 4 осіб, впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка 18.07.2019 відкрито заволоділа її мобільним телефоном марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору, в чохлі чорного кольору;
-даними протоколу огляду предмету від 18.07.2019, згідно з якими слідчим в приміщенні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (м. Одеса, вул. Грецька, 42) оглянуто мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_1 . Передня панель мобільного телефону чорного кольору. Телефон перебуває в чохлі чорного кольору.
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2019, з фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_10 , з-поміж представлених для впізнання 4 осіб, впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 18.07.2019 у дівчини відкрито викрала мобільний телефон.
Досліджені докази, зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими - відсутні. 
З урахуванням визнання винуватості та зважаючи на досліджені докази, які у повному обсязі узгоджуються між собою, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за встановлених обставин і кваліфікує його дії за:
- ч. 2 ст. 186 КК України, як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;
- ч. 4 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;
- ч. 3 ст. 357 КК України, як: незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
Відомостей, які б вказувати на неосудність або обмежену осудність обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.
При визначені виду та міри покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого  ОСОБА_4 , зокрема, те що він на обліку у лікарів нарколога та/ або психіатра не перебуває має тяжке захворювання обох очей, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий та вчинив одне з кримінальних правопорушень в період іспитового строку встановленого вироком Малиновським районним судом м. Одеси від 09.04.2019.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття.
Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає – рецидив кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладених обставин, зважаючи на характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що обтяжує та пом`якшує покарання, наявність відомості про повернення потерпілим  ОСОБА_6 та ОСОБА_9 викраденого майна та документу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у виді обмеження волі на певний строк, в межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України, та у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкцій ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд серед іншого враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, вчинені обвинуваченому в одному місці, в один час та перебувають у безпосередньому зв`язку між собою, а всі кримінальні правопорушення є схожими за формою умислу та характером дій. 
Таким чином, суд вважає за доцільне визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим.
Крім того, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку встановленого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 остаточне покарання останньому підлягає призначенню згідно з положеннями ст. 71 КК України за сукупністю вироків. При цьому суд приймає до уваги, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, минув значний час, а тому вважає за необхідне до покарання у виді позбавлення волі призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вказаним вироком суду. 
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України у разі призначення покарання у виді позбавлення волі суд має право у виняткових випадках змінити обвинуваченому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Так, у зв`язку із завершенням судового розгляду та вирішенням питання винуватості обвинуваченого вирішено, ризики, пов`язані з можливістю впливу на учасників кримінального провадження або перешкоджання судовому розгляду, істотно зменшилися.
Суд також враховує поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду, його повне визнання вини та щире каяття, а також відсутність даних про намір ухилятися від суду.
Водночас суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який має тяжке хронічне захворювання обох очей та потребує проведення планового оперативного втручання в умовах спеціалізованої медичної установи. Необхідність та можливість проведення зазначеного оперативного втручання 03.09.2026 за рахунок бюджетних коштів, підтверджується відомостями з письмової відповіді Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях та довідкою Одеської міської медичної частини № 21 від 14.07.2026.
Отже, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зважаючи на завершення судового розгляду, належну процесуальну поведінки обвинуваченого, практичну складність організації проведення зазначеного оперативного втручання в умовах воєнного стану та тримання обвинуваченого під вартою, а також зважаючи та те, що не проведення або несвоєчасне проведення зазначеного оперативного втручання може призвести до незворотних негативних наслідків для здоров`я обвинуваченого, суд доходить до висновку про наявність виняткових обставин, які виправдовують зміну запобіжного заходу, в порядку ч.3 ст. 377 КПК України.
При цьому суд враховує, що застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, як домашній арешт, є недоцільним, оскільки з практичної точки зору він унеможливить або зробить занадто складним процес лікування, у тому числі у разі необхідності госпіталізації або походження регулярних медичних процедур. 
Застосування запобіжного заходу у виді застави є недоцільним, оскільки раніше обвинуваченому неодноразово визначалась застава у якості альтернативного запобіжного заходу у найменшому, передбаченому законом розмірі, проте яка не була сплачена останнім. 
За даних обставин, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, є застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: - не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання. 
Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 377 КПК України, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою підлягає зміні на особисте зобов`язання зі звільненням з-під варти в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дати його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню період його попереднього ув`язнення з 14.07.2025 до 14.08.2026 з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Цивільні позови у кримінальному провадженні - не пред`являлися.
Питання речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України, а саме:  
- мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору та чохлі чорного кольору, серійні номери IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_1 , слід вважати повернутим власнику (законному володільцю) ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон марки «iPhone 11» в корпусі чорного кольору, IMEI N?1: НОМЕР_2 , IMEI N?2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, посвідчення дитини з багатодітної сім?ї видане на ім?я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , слід вважати повернутими власнику (законному володільцю) ОСОБА_7 . 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.100, 110, 118, 124, 174, 176-179, 349,368,370,374,376,392, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання за:
- ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 у виді позбавлення волі на строк 1 місяць та остаточно призначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. 
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_4  рахувати з дати фактичного затримання в порядку виконання вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4  у строк покарання період попереднього ув`язнення з 14.07.2025 до 14.08.2026, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили змінити  ОСОБА_4  запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження та покласти обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Обвинуваченого  ОСОБА_4  звільнити з-під варти в залі суду. 
Речові докази у справі:
- мобільний телефон марки Хіаоmi Redmi Note 3 в корпусі сірого кольору та чохлі чорного кольору, серійні номери IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_1 , вважати повернутими власнику (законному володільцю) ОСОБА_6 
- мобільний телефон марки «iPhone 11» в корпусі чорного кольору, IMEI N?1: НОМЕР_2 , IMEI N?2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, посвідчення дитини з багатодітної сім?ї видане на ім?я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_4 , слід вважати повернутими власнику (законному володільцю) ОСОБА_7 . 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку

Суддя            ОСОБА_1