Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2026 р.         Справа № 607/6018/26
Провадження № 2/596/475/2026 
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Лисюк І.О.
за участю секретаря судового засідання Стасюк О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Гусятин цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 200418417 від 23.12.2015 року у загальному розмірі 33558,67 грн., яка складається з: суми заборгованості - 25645,07 грн., суми інфляційних втрат - 5607,66 грн., суми 3% річних - 2305,94 грн та стягнути судовий збір - 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Позивач зазначав, що розмір заборгованості відповідача за договором становить 33558,67 грн., з яких 25645,07 грн. -заборгованість за кредитом, 5607,66 грн. - заборгованість за відсотками та 2305,94 - 3 % річних. 
В поданій до суду позовній заяві позивач просив поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200418417 від 23.12.2015 року у розмірі 33558,67 грн., та стягнути судовий збір - 2662,40 грн. і витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн..
Ухвалою про відкриття провадження від 23.04.2026 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. 
Позивач належим чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Згідно прохальної частини позовної заяви представник позивача просить проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялася судом про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін шляхом направлення ухвали суду від 23.04.2026 рекомендованим листом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації згідно приписів ст.128 ЦПК України, про що свідчить розписка про отримання зворотнього повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Судом установлено, що 23.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви укладено кредитний договір № 200418417, за умовами якого сума кредиту - 9874,11 грн, строк кредиту - 1096 днів, з 23.12.2015 до 23.12.2018, розмір процентної ставки за кредитом - 0,0001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії, комісія за видачу кредиту 1,5%, сукупна вартість кредиту - 176,98% річних.
На підтвердження погодження умов кредитного договору № 200418417 від 23.12.2015 до позову долучено підписані власноручним підписом ОСОБА_1 графік платежів до кредитного договору, копію довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, копію анкети №2184609 від 23.12.2015 та копію графіку платежів до кредитного договору № 200418417 від 23.12.2015.
Відповідно до копії заяви №200418417 від 23.12.2015, ОСОБА_1 пропонує (робить оферту) ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» укласти з нею договори та на наступних умовах: Оферта 1 (про укладення кредитного договору) - на умовах викладених у цій Заяві та Умова надання та обслуговування кредитів ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», зазначених в Розділі 2 ОП Заяви, укласти з нею кредитний договір, в рамках якого відкрити рахунок (валюта рахунку гривня), що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору,номер рахунку зазначений в графі «Рахунок клієнта» Розділу 2 ОП Заяви (рахунок клієнта 29095527407001), надати кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума кредиту); Оферта 2 (про укладення Договору про надання та використання платіжної картки) на умовах, викладених у цій Заяві, в Умовах надання і обслуговування платіжних карток банку, зазначених в Розділі 4 «Інформація про картку» ОП Заяви, та в Тарифах по картках банку просить укласти з нею Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого випустити на її ім`я платіжну картку, найменування якої вказано в графі «Тип картки» Розділу 4 «Інформація про картку» ОП Заяви (тип картки - Visa/MasterCard). Своїм підписом під даною Заявою ОСОБА_1 розуміла, підтвердила та погодилася з тим, що прийняттям Банком Оферти1 будуть дії Банку по відкриттю рахунку та зарахуванню на нього кредиту, здійснені протягом 30 календарних днів здати цієї заяви, а прийняттям банком Оферти2 будуть дії Банку по відкриттю їй Рахунку Картки, протягом 18 місяців з дати цієї заяви, за умови належного виконання нею взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.
Поряд з цим, Позивач у позові та додатках до нього не доводить, яким чином ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» прийняло (акцептувало) пропозицію (оферту) Відповідача укласти кредитний договір № 200418417 від 23.12.2015. Також відсутні докази такого прийняття (акцепта) зі сторони ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», зокрема, Позивачем не надані докази відкриття ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на виконання Заяви (оферти) від 23.12.2015 №200418417 рахунку та зарахування на нього кредиту, відкриття Рахунку Картки та не надано будь-якої відповіді ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти).
20.07.2020 між Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором; новий кредитор в день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, 3,0 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами тощо; розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору, права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надане банку відповідно до умов основних договорів.
На виконання вимог п. 4 договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило на користь ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» ціну договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, переможцем яких стало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у розмірі 5 307 308,39 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №25 від 09.07.2020.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 01.07.2021 (справа №910/11298/16) застосував наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2; визнав відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2 до зазначеного договору факторингу; визнав недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №1 і №2; визнав відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 №2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 №1 та додатках до нього.
Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 66483131 від 29.12.2022, виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/11298/16 від 12.07.2021, виданого Господарським судом міста Києва про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2, закінчено у зв`язку виконання вимог виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., в повному обсязі.
Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №66491947 від 17.01.2023, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М., виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/11298/16 від 12 липня 2021 року, виданого Господарським судом міста Києва про зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2, закінчено відповідно до заяви стягувача за вхідним №23 від 17 січня 2023 року, в якій зазначено, що станом на 23 грудня 2022 року боржником фактично у повному обсязі виконано умови виконавчого документа.
Укладаючи договір про відступлення прав вимоги, сторони ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі реєстру прав вимог, який є невід`ємним додатком №1 до цього договору, у якому зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними.
У постанові Верховного Суду від 29.06.2021 (справа №753/20537/18) відображений правовий висновок, згідно з яким, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Як слідує із змісту позовної заяви щодо реєстру кредитних договорів (відступлених) до договору відступлення прав вимоги 20.07.2020 року стороною позивача зазначається, що «оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року, то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Окрім того підписаний паперовий варіант реєстру кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з реєстру, що пов`язано з тим, що відповідно до умов договору було відступлено право вимоги по 109 642 кредитному договору та реєстр до договору містить персональні дані фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить Закону України «Про інформацію»».
Позивачем на підтвердження відступлення права вимоги у спірних правовідносинах надано: копію договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020; копію платіжної інструкція №25 від 09.07.2020, яка свідчить про здійснену ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» оплату на користь ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, переможцем яких стало ТОВ «Діджи Фінанс». 
Як витяг з реєстру додано до позовної заяви додаток, який не містить назву та дату складання, порядковий номер запису (рядку) в загальному Реєстрі боржників. (а.с.162).
Так, у наданому позивачем витягу з реєстру, підписаному директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», вказано ім`я боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №200418417 від 23.12.2015 в сумі 25645,07грн, з яких: 8776,55грн - заборгованість за кредитом; 16868,52грн. - заборгованість за процентами.
Витяг містить лише печатку ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та підписи директора Романенко М.Е. Вказаний Витяг виготовлений самим Позивачем, і на ньому відсутні будь-які підписи та печатки ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».
Отже, Позивачем не надано суду достовірні докази отримання права вимоги до Відповідача та дійсності такої вимоги.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вже встановлено, що 23.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі – Банк, та гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), далі – Відповідач, укладено угоду № 200418417 щодо кредитування, далі – Кредитний договір. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти з встановленим строком користування з 23.12.2015 р. (видана кредитна картка), а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 (справа №200/5647/18) та від 28.10.2020 (справа №760/7792/14-ц).
На підтвердження позовних вимог до позову долучено виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 з 23.05.2016 до 27.07.2020.
Як встановлено, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» виписки сформовані з 23 травня 2016 року, а не з часу укладення договору 23.12.2015 року, що перешкоджає суду перевірити факт зарахування коштів у сумі, передбаченій кредитним договором № 200418417 від 23.12.2015, 8776,55 грн. та чи здійснювалися платежі в цей період і як вони розподілялися (тіло/відсотки). (а.с.17-161).
Крім того, до позовної заяви не долучено доказів, які б свідчили, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу ОСОБА_1 та відкриті на виконання кредитного договору № 200418417 від 23.12.2015.
Відповідно до Розділу 2 «Кредитний договір» Заяви (оферти) від 11.12.2015 №200404999 позичальнику в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було відкрито рахунок НОМЕР_2 . Виписку із цього рахунку Позивачем не надано. Надані виписки (додаток 4) на 144-х сторінках не містять відомостей щодо рахунку № НОМЕР_2 , який вказано у Кредитному договорі, та стосуються інших рахунків (наприклад, №24506015274070, №29096527407000, №24583005274070 та інші).
Стороною позивача не доведено, що операції за вказаними у виписках рахунками мають відношення до виконання кредитного договору № 200418417 від 23.12.2015. Відсутність виписки за основним рахунком, вказаним у договорі, унеможливлює перевірку факту видачі кредиту та правомірності нарахування заборгованості.
За таких обставин надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 200418417 від 23.12.2015.
Також, судом встановлено, Позивачем не надано жодного доказу отримання Відповідачем ОСОБА_1 банківської платіжної картки, яка була емітована ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на ім`я Відповідача ОСОБА_1 
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у позовній заяві посилається на те, що виписки по особовим рахункам надані ФГВФО саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «БАНК МИХПАЙЛІВСЬКИЙ» (23 травня 2016 року) до 27 липня 2020 року, що були сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду.
Однак, як видно надані виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою особою.
Крім того, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого можна установити період утворення заборгованості, чи сплачувались будь-які кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, на підставі чого суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості, перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
За відсутності розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості установити розмір сплачених позичальником коштів за кредитним договором, а відтак встановити дійсний розмір заборгованості за тілом кредиту, а також, враховуючи строк дії кредитного договору, перевірити правомірність нарахування банком процентів за кредитом, зокрема, період такого нарахування.
До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 (справа №334/1746/15-ц), від 01.07.2023 (справа №199/7014/20).
Таким чином, Позивач не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачем ОСОБА_1 суми кредиту, розміру відсотків, так і розміру заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, позивач як сторона у справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України).
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19).
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 (справа №450/1686/17) та від 15.07.2019 (справа №235/499/17) зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
За встановлених обставин позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід залишити без задоволення у зв`язку із недоведеністю.
Щодо застосування строків позовної давності.
У прохальній частині позовної заяви міститься вимога представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про поновлення строку позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200418417 від 23.12.2015.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19)).
Оскільки в задоволенні позову ТОВ «ДІФДЖИ ФІНАНС» суд відмовляє через необґрунтованість, суд не досліджує питання щодо позовної давності.
Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.13, 81,89, 141, 258, 259, 264-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 42649746, адреса: 07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області Ірина ЛИСЮК