ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2026 р. Справа № 927/900/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Колесника Р.М. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 02.07.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Чернігівської міської ради
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025
повний текст рішення складено 15.12.2025
та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025
у справі № 927/900/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Чернігівської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод"
про стягнення 1 565 281,81 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Чернігівська міська рада (позивач) звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" (відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою в розмірі 1 565 281,81 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач використовував земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові без правовстановлюючих документів на неї, у зв`язку з чим позивачем заявлено про стягнення з відповідача 1 565 281,81 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою за період з 06.04.2018 по 31.07.2024.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/900/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
03.11.2025 Господарським судом Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/900/25 в задоволенні позову відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що в межах спірної земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га знаходяться об`єкти нерухомого майна, які окрім відповідача, належать й іншим особам. Судом встановлено, що відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га, однак площа належних йому об`єктів нерухомості значно менша за площу спірної земельної ділянки, що сформована для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, а не для обслуговування належних ТОВ "Творчий кластер "Ремзавод" об`єктів нерухомості. Таким чином, позивачем не доведено, що в період з 06.04.2018 по 31.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" було фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.
Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25 заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчий кластер "Ремзавод" 12 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви відмовлено.
В обґрунтування прийнятого додаткового рішення судом першої інстанції зазначено, що співмірним до обсягу фактично наданих адвокатом послуг є розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25, 05.01.2026 Чернігівська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій це майно розташоване, тому саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок оформити право користування земельною ділянкою та сплачувати за користування земельною ділянкою орендну плату. Однак, набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га, ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» у встановленому законодавством порядку не оформило право користування земельною ділянкою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026 матеріали апеляційної скарги Чернігівської міської ради у справі № 927/900/25 передано на розгляд головуючому судді Сибізі О.М.
Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.01.2026 для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Чернігівської міської ради у справі № 927/900/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали господарської справи № 927/900/25.
16.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/900/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
17.04.2026 Чернігівська міська рада звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/900/25 за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 та призначено розгляд справи на 14.05.2026. 
05.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що у відповідача відсутнє оформлене право користування спірною земельною ділянкою. Водночас така відсутність не є наслідком бездіяльності відповідача, а зумовлена діями самого позивача, який не забезпечив оформлення відповідних правовідносин, незважаючи на вжиті відповідачем заходи. При цьому, сам по собі факт розташування об`єктів нерухомого майна за відповідною адресою не породжує автоматичного права користування земельною ділянкою та не може розглядатися як доказ фактичного користування земельною ділянкою у заявленому обсязі. Таким чином, відсутність оформленого права користування земельною ділянкою у поєднанні з недоведеністю фактичного користування виключає можливість покладення на відповідача обов`язку зі сплати коштів на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 розгляд справи відкладено на 11.06.2026. 
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 № 09.1-08/1568/26 у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Демидової А.М. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/900/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2026 для розгляду справи № 927/900/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Колесник Р.М.
11.06.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу № 927/900/25 за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 та призначено розгляд справи на 02.07.2026. 
29.06.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що по відношенню до відповідача має місце бездіяльність позивача, яка полягає у неоформлені земельних правовідносин щодо користування спірною земельною ділянкою. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Чернігівської міської ради слід задовольнити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/900/25 скасувати, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Чернігівської області та перевірено судом апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення корпусу 4 - будівлі цеху шестерень з прибудовою, побутового корпусу з прибудовою літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, загальною площею 4338,0 кв.м, та нежитлового приміщення корпусу 6 - адмінбудівлі, літейного цеху, агрегатної дільниці, шихтового двору з прибудовами літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2926,1 кв.м по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 02.09.2025 № 441773999, № 441775505, № 441776446, № 441778777.
Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194.
Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 внесено до Державного земельного кадастру 06.04.2018.
Відповідно до листа від 18.04.2019 № 6149/10/25-01-12-03-25 Головного управління ДФС у Чернігівській області протягом 2018 - 2019 років Товариством з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" задекларовано наступні зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки в місті Чернігові: (1) податкова декларація з плати за землю 2018 рік площею 0,1 га - 22 902,00 грн; (2) податкова декларація з плати за землю 2018 рік площею 0,6755 га - 30 940,60 грн; (3) податкова декларація з плати за землю 2019 рік площею - 0,7755 га - 27 831,92 грн.
Відповідно до листів від 09.02.2024 № 755/5/25-01-04-01-04 та від 12.06.2024 № 3162/5/25-01-04-01-04 Головного управління ДФС у Чернігівській області протягом 2020 - 2024 років Товариством з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" задекларовано наступні зобов`язання за земельні ділянки, які надано в оренду: за 2020 рік за земельну ділянку площею 1398,54 кв.м - 13 802,86 грн; за 2021 рік за земельну ділянку площею 1920,38 кв.м - 6892,05 грн; за 2022 рік за земельну ділянку площею 2105,00 кв.м - 1385,36 грн; за 2023 рік за земельну ділянку площею 1468,06 кв.м - 8130,09 грн; за 2024 рік за земельну ділянку площею 1441,66 кв.м - 6767,68 грн.
Позивач зазначає, що у період з 06.04.2018 по 31.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" безоплатно використовувало земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові без правовстановлюючих документів на неї, що призвело до недоотримання коштів за оренду цієї земельної ділянки.
Відповідно до Витягу № НВ-7400868952023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 11.12.2023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 становить 7 200 461,77 грн.
Відповідно до Витягу № НВ-9902896582024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.01.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 становить 4 978 437,56 грн.
Відповідно до Витягу № НВ-9940570322024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.05.2024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 становить 4 978 437,56 грн.
За розрахунком позивача сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з період з 06.04.2018 по 31.07.2024 становить 1 565 281,81 грн.
Наведене стало підставою для звернення Чернігівської міської ради до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" 1 565 281,81 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідач проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що належне товариству на праві власності нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею лише 0,7264 га, що значно менше всієї площі земельної ділянки (1,5859 га). Відповідач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" було вчинено усіх можливих дій, направлених на оформлення права користування спірною земельною ділянкою, однак позивачем зі свого боку дій по наданню відповідачу в оренду земельної ділянки вчинено не було. Крім того, на спірній земельній ділянки також розташовані об`єкти нерухомого майна, які належать іншим особам. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За умовами частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
При цьому законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас згідно зі статтями 122 - 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату - платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі".
Водночас Земельний кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 та № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 та у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 Верховний Суд зазначив, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення корпусу 4 - будівлі цеху шестерень з прибудовою, побутового корпусу з прибудовою літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, загальною площею 4338,0 кв.м, та нежитлового приміщення корпусу 6 - адмінбудівлі, літейного цеху, агрегатної дільниці, шихтового двору з прибудовами літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2926,1 кв.м по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 02.09.2025 № 441773999, № 441775505, № 441776446, № 441778777.
Як вбачається з матеріалів справи, належне відповідачу на праві власності нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194. 
06.04.2018 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314. 
Позивач стверджує, що відповідач як власник нерухомого майна у період з 06.04.2018 по 31.07.2024 користувався земельною ділянкою, на якій це майно розташоване, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування нею, відтак Товариство з обмеженою відповідністю "Творчій кластер "Ремзавод" є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Доказів оформлення права користування земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Чернігівською міською радою та державної реєстрації такого права у період з 06.04.2018 по 31.07.2024 матеріали справи не містять.
Як зазначалося судом, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові внесено до Державного земельного кадастру.
Отже, вказана земельна ділянка є сформованою у розумінні положень Земельного кодексу України.
Відповідно до п. 284.1 статті 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
Відповідно до пунктів 289.1. статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.
При цьому статтею 12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»).
Відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з положеннями частини третьої статті 23 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Таким чином, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель», є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки.
При цьому, власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Відтак технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав.
У постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року в справі № 320/5877/17 (пункт 71).
Правова позиція, що належним доказом розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути витяг, довідка або технічна документація з нормативної грошової оцінки, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.
Обґрунтованість розрахунку заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів підтверджується наявними у матеріалах справи Витягами № № НВ-7400868952023 від 11.12.2023, № НВ-9902896582024 від 17.01.2024, № НВ-9940570322024 від 31.05.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Так, відповідно до Витягу № 563 від 18.04.2018 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 становить 9 757 091,16 грн, відповідно до Витягу № НВ-7400868952023 від 11.12.2023 - 7 200 461,77 грн, відповідно до Витягу № НВ-9902896582024 від 17.01.2024 - 4 978 437,56 грн, відповідно до Витягу № НВ-9940570322024 від 31.05.2024 - 4 978 437,56 грн.
Крім того, відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
Індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України. 
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міститься на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyunormatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2023-rik/), де вказано: значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік становить 1,12. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2020 роки - 1,0; 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення), за 2022 рік - 1,15, за 2023 рік - 1,051. 
Враховуючи вищевикладене, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2018 - 2024 роки з врахуванням вищезазначених положень законодавства становила станом на: 01.01.2018 - 9 757 091,16 грн, 01.01.2019 - 9 757 091,16 грн, 01.01.2020 - 9 757 091,16 грн, 01.01.2021 - 9 757 091,16 грн, 01.01.2022 - 10 732 800,28 грн, 01.01.2023 - 12 342 720,32 грн, 01.01.2024 - 8 534 464,39 грн.
З наданого позивачем розрахунку орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 вбачається, що при здійсненні його розрахунку Чернігівською міською радою застосовано ставку орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно з рішеннями Чернігівської міської ради від 30.01.2015 та від 30.06.2022 № 18/VII-19.
Судом встановлено, що у період з 06.04.2018 по 31.07.2024 спірна земельна ділянка з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 у власності або користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" не перебувала.
При цьому, що з наявних у матеріалах справи листів Головного управління ДФС у Чернігівській області від 18.04.2019 № 6149/10/25-01-12-03-25, від 09.02.2024 № 755/5/25-01-04-01-04 та від 12.06.2024 № 3162/5/25-01-04-01-04 вбачається, що протягом 2018 - 2019 років та 2020 - 2024 років Товариством з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" задекларовано наступні зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки в місті Чернігові: (1) податкова декларація з плати за землю 2018 рік площею 0,1 га - 22 902,00 грн; (2) податкова декларація з плати за землю 2018 рік площею 0,6755 га - 30 940,60 грн; (3) податкова декларація з плати за землю 2019 рік площею - 0,7755 га - 27 831,92 грн; за 2020 рік за земельну ділянку площею 1398,54 кв.м - 13 802,86 грн; за 2021 рік за земельну ділянку площею 1920,38 кв.м - 6892,05 грн; за 2022 рік за земельну ділянку площею 2105,00 кв.м - 1385,36 грн; за 2023 рік за земельну ділянку площею 1468,06 кв.м - 8130,09 грн; за 2024 рік за земельну ділянку площею 1441,66 кв.м - 6767,68 грн.
Колегія суддів, перевіривши здійснений Чернігівською міською радою розрахунок безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею 1,5859 га по проспекту Миру, 194 у місті Чернігові, без правовстановлюючих документів за період з 06.04.2018 по 31.07.2024 із застосуванням відсоткової ставки орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 565 281,81 грн підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, а їх розмір - арифметично правильним.
В частині доводів відповідача, що належне товариству на праві власності нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:01:012:0314 площею лише 0,7264 га, що значно менше всієї площі земельної ділянки (1,5859 га), колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, сформований у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, що твердження скаржника про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована нежитлова будівля літ. "А-4", колегія суддів вважає недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, позивач не надав доказів на підтвердження формування за адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами, про що правомірно зазначили суди попередніх інстанцій.
Про взаємопов`язаність сформованої земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна з обов`язком власника такого нерухомого майна платити за фактичне користування земельною ділянкою саме в розмірах, в яких вона сформована, викладено у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20.
З огляду на те, що спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі, тому доводи відповідача щодо користування ним меншою площею земельної ділянки, а не всією площею земельної ділянки 1,5859 га колегією суддів оцінюються критично та не приймаються до уваги.
Позаяк, судом першої інстанції наведеного при ухваленні оскаржуваного рішення до уваги прийнято не було, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового про задоволення позову. 
Відповідно до частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 5 вказаної статті додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Отже, за змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Звідси слідує, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22.
Колегія суддів звертається до правого висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 910/20089/17, від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 № 910/17345/20, згідно з яким додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відтак, враховуючи скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/900/25, то додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025, яке є невід`ємною частиною основного рішення суду від 10.12.2025, також підлягає скасуванню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).
При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, невірно встановив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Чернігівської міської ради підлягає задоволенню, а рішення та додаткове рішення - скасуванню. 

Судові витрати
Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) за подачу позовної заяви та за подачу апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод".
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25 - задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/900/25 - скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" (ідентифікаційний код 38931623, адреса: 14037, м. Чернігів, пр-т Миру, 194) на користь Чернігівської міської ради (ідентифікаційний код 34339125, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7) 1 565 281,81 грн (один мільйон п`ятсот шістдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят одна гривня 81 копійка) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою площею 1,5859 га, за кадастровим номером 7410100000:01:012:0314, розташованою за адресою: проспект Миру, 194 у місті Чернігові, за період з 06.04.2018 по 31.07.2024, та 23 479,23 грн (двадцять три тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 23 копійки) судового збору.
4. Додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 927/900/25 - скасувати.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творчій кластер "Ремзавод" (ідентифікаційний код 38931623, адреса: 14037, м. Чернігів, пр-т Миру, 194) на користь Чернігівської міської ради (ідентифікаційний код 34339125, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7) 28 175,08 грн (двадцять вісім тисяч сто сімдесят п`ять гривень 08 копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.
6. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Чернігівської області. 
7. Матеріали справи № 927/900/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Колесника Р.М. у період з 13.07.2026 по 19.07.2026 у відпустці повний текст постанови складено та підписано 20.07.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді Р.М. Колесник

С.А. Гончаров