Справа № 474/245/26
Провадження № 2/474/351/26
РІШЕННЯ
Іменем України
15.07.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

01.04.2026р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 967743434 від 21.11.2021р. у розмірі 13 380 грн. 85 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.11.2021р. між ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” (далі - ТОВ “МШФД”) та відповідачкою, відповідно до Закону України “Про електронну комерцію” було укладено кредитний договір № 967743434, у формі електронного документа, підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора MNV43S2N. Зокрема, відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, зареєструвалася на ньому створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою ІТС товариства заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів у кредит, вказавши в ній свої персональні дані, ознайомилася та підтвердила згоду з Офертою, індивідуальною частиною договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, отримала на номер телефону вказаний у заявці персональний одноразовий ідентифікатор та надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладення кредитного договору (підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором). 
ТОВ “МШФД” виконало свої зобов`язання за кредитним договором та через банк провайдер перерахувало відповідачці 21.11.2021р. грошові кошти в сумі 3 000 грн. 00 коп. 
В подальшому відповідачка збільшила суму кредит, в зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 8 000 грн. 
28.11.2018р., ТОВ ТОВ “МШФД” та ТОВ “Таліон Плюс”, уклали договір факторингу № 28/1118-01, до якого у подальшому укладалися додаткові угоди, в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, на виконання якого його сторони підписали 05.05.2022р. Реєстр прав вимог № 175 та Акт звірки взаємних розрахунків, протокол узгодження предмету факторингової операції.
30.10.2023р. між ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “ФК “Онлайн Фінанс” укладено Договір факторингу № 30/1023-01 відповідно до якого та Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023р., платіжної інструкції про сплату фінансування, до ТОВ “Онлайн фінанс” перейшло право вимоги до відповідачки.
11.07.2025р. ТОВ “ФК “Онлайн Фінанс” та позивач уклали Договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого та реєстру боржників б/н від 14.07.2025р. позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на суму 13 380 грн. 85 коп.
Перехід від клієнта до фактора прав вимог за кредитними договорами підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників та платіжною інструкцією про проведення фінансування.
За таких обставин, пославшись на ст.ст. 525, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України щодо вимог про стягнення процентів, позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором № 967743434 у заявленому розмірі.
14.05.2026р. відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позов, у якому просила суд: перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку заборгованості; зменшити розмір штрафних санкцій, пені та відсотків; врахувати її складне матеріальне становище; застосувати принцип розумності і співмірності. Визнає позов в частині фактично отриманих нею кредитних коштів, та що отримувала окремі перекази (докредитування). Не погоджується з розміром заявленої до стягнення заборгованості в сумі 13 380 грн 85 коп. Вважає нараховані відсотки, штрафні санкції та інші платежі надмірними та неспівмірними із сумою фактично отриманих коштів. ЇЇ дохід є нестабільний та недостатнім для сплати заявленої суми в повному обсязі, та буде становити надмірне фінансове навантаження. 
19.05.2026р. представник позивача Сахарова О.І. подала відповідь на відзив, у якій просила позов задовольнити. Вказувала, що відповідно до п. 1.5 договору загальна сума кредиту складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору. Відповідно до п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 26 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 17.12.2021р. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до п. 1.9.1 договору виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п. 1.8 договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Відповідно до п. 1.9.2 договору за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (далі по тексту - “Указ”) на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, Товариством прийнято рішення про звільнення всіх клієнтів від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10.04.2022р. включно. Відповідні коригування заборгованості клієнтів були відображені в обліковій та реєстровій системі 04.03.2022р. та 08.04.2022р. З 11.04.2022р. було відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів Товариства СМАРТ з 11.04.2022р. до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Кредитним договором № 967743434 від 21.11.2021р. передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. За умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. за користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором; 2. за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Також слід наголосити на тому, що позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо ст.625 ЦК України. Як зазначалося вище сторони в кредитному договорі узгодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (відповідно до п. 5.3. Кредитного договору). Враховуючи порушення відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України).
Представники позивача Поляков О.В. та Сахарова О.І. в судові засідання 16.06.2026р. та 15.07.2026р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві представник позивача Поляков О.В. просив розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача. 
Відповідачка в судові засідання 16.06.2026р. та 15.07.2026р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованою адресою місця проживання відповідачки та до електронного кабінету останньої. Водночас у відзиві на позов просила провести розгляд справи у її відсутність.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
28.11.2018р. між ТОВ “Таліон Плюс” (фактор) та ТОВ “МШФД” (клієнт) було укладено договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги. При цьому, у договорі факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. визначено терміни, зокрема: боржник - фізична особа з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступаються за договором факторингу; кредитний договір - кредитний договір укладений між клієнтом та боржником, права вимоги за яким відступаються; право вимоги - всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги які виникнуть у майбутньому; борг - означає суму грошових коштів які підлягають оплаті клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів, інших сум що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили; реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором, та форма якого наведена у додатку № 1.
Строк дії цього договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. сторони визначили як такий, що закінчується 28.11.2019р. (п. 8.2 договору факторингу).
28.11.2019р. ТОВ “МШФД” та ТОВ “Таліон Плюс” уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 Договору факторингу у новій редакції, а саме строк дії договору продовжено до 31.12.2020р. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020р. між ТОВ “Таліон Плюс” (фактор) та ТОВ “МШФД” (клієнт) було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р., згідно умов якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, що наведена у даній додатковій угоді. За текстом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. викладеного у новій редакцій у даній додатковій угоді № 26 - клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги.
При цьому, у договорі факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. викладеного у новій редакцій у даній додатковій угоді № 26 визначено терміни, зокрема: боржник - фізична особа з якою укладений кредитний договір, право вимоги до якого уступаються за договором факторингу; кредитний договір - кредитний договір укладений між клієнтом та боржником, права вимоги за яким відступаються; право вимоги - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги які виникнуть у майбутньому; борг - означає суму грошових коштів які підлягають оплаті клієнту боржником за умовами кредитних договорів строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане у майбутньому (майбутня вимога); реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором, та форма якого наведена у додатку № 1.
У додатковій угоді № 26 від 31.12.2020р., в якій текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. викладено у новій редакції, визначено строк його дії - до 31.12.2021р. (п. 8.2).
21.11.2021р. відповідачка звернулася з заявкою на ТОВ “МШФД” на отримання коштів у кредит, в якій зазначила бажану суму кредиту - 3 000 грн. та строк кредиту - 26 днів, а також номер карти НОМЕР_1 .
Вказаної ж дати відповідачка електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала Паспорт споживчого кредиту продукту “Смарт” до Договору № 967743434 від 21.11.2021р.
21.11.2021р. між відповідачкою та ТОВ “МШФД” було укладено договір кредитної лінії № 967743434 (далі - договір № 967743434), згідно п. 1.1, якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту 8 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту “Смарт” ТОВ “МШФД”. 
Згідно з п.п. 1.2-1.7 договору № 967743434 сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 3 000 грн. який має бути повернено до 17.12.2021р. Позичальник має право у будь який час протягом дисконтного періоду дії договору збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, та частково повернути суму кредиту. Загальна сума кредиту складається з суми всіх траншів отриманих протягом строку дії договору. Кредитна лінія надається строком на 26 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період), а саме до 17.12.2021р. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена, та кожного разу кількість днів на які він продовжується дорівнює 30 дням (п. 1.8 Договору № 967743434).
Відповідно до п. 1.9 Договору № 967743434 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- п.п. 1.9.1 - виключно на період строку, зазначений в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним;
- п.п. 1.9.2 - за умови продовження дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним;
- п.п. 1.9.3 - якщо позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% вдень від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Також, посилаючись на положення ст. 212 ЦК України, сторони Договору у п. 1.9.3 договору домовилися, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.8 договору.
У п. 1.10 договору № 967743434 позичальник зобов`язався не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах визначених п. 1.8 договору, оплати всіх нарахованих процентів за дисконтний період.
Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду з врахуванням усіх його продовжень та у разі продовження строку дії договору на умовах визначених у п.1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 договору, але в будь якому випадку не пізніше граничного строку дії договору (п. 1.11 договору № 967743434).
Згідно з п. 1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах: 
- п. 1.12.1 - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
- п. 1.12.2 - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Проценти в розмірі визначеному п.п. 1.9, 1.12.2 договору нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу і до дня фактичного повернення всієї суми кредиту, що погоджено сторонами у п. 1.13 договору № 967743434.
Пунктом 4.3 договору № 967743434 визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи прострочення сплати процентів у строки визначені договором кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню у розмірі подвійної ставки НБУ що діяла у період прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу.
Кредитодавець має право: вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором; укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п.п. 2.1.1.1, 2.1.1.5 договору № 967743434).
Відповідно до розділу 5 Договору № 967743434 - строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п. 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Проценти нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 5.3 договору № 967743434).
Договір № 967743434 підписаний позичальницею ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV43S2N (відправлено 21.11.2021р. 18:46:03 та введено вказаної дати 18:48:20).
03.01.2024р. сформована довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ “МШФД”, у якій зазначено тип, сума та процентна ставка кредиту, анкетні дані позичальника, його електронна адреса та номер телефону, а також інформація про подання заявки на кредит - 21.11.2021р. о 18:40 год. та що акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) MNV43S2N, який було направлено позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 , введено ним 21.11.2021р. о 18:48:20. В ній же міститься інформація про перерахування коштів - 21.11.2021р. о 18:48:33.
Згідно платіжного доручення від 21.11.2021р. платника ТОВ “МШФД”, отримувачем коштів значиться ОСОБА_1 кредитний рахунок № НОМЕР_1 , сума кредиту 3 000 грн. 00 коп., призначення платежу - переказ коштів згідно договору № 967743434 від 21.11.2021р. Безкотівкове зарахування Мoneyveo SFD Visa Transfer.
Відповідно до платіжних доручень датованих 23.11.2021р., 26.11.2021р., 27.11.2021р., 28.11.2021р., 30.11.2021р., 07.12.2021р. в кількості 10, та Довідок ТОВ “МШФД” від 15.08.2025р. № 967743434/15082025-Є - у вказані дати мали місце операції з надання позичальниці додаткових траншів у межах максимальної суми кредитного ліміту 8 000 грн. (докредитування) за договором № 967743434 від 21.11.2021р. у сумах: 2 000 грн., 500 грн., 500 грн., 200 грн., 200 грн., 200 грн., 100 грн., 200 грн., 100 грн., 1 000 грн., відповідно. 
Факт перерахування коштів позичальниці ОСОБА_2 у сумі першого траншу за договором № 967743434 від 21.11.2021р. як 3 000 грн. та у сумах додаткових траншів у межах максимальної суми кредитного ліміту 8 000 грн. (докредитування), що мало місце 23.11.2021р., 26.11.2021р., 27.11.2021р., 28.11.2021р., 30.11.2021р., 07.12.2021р. у сумах 2 000 грн., 500 грн., 500 грн., 200 грн., 200 грн., 200 грн., 100 грн., 200 грн., 100 грн., 1 000 грн., відповідно - підтверджуються наданою на ухвалу суду довідкою АТ КБ “ПриватБанк” від 28.04.2026р. № 20.1.0.0.0/7-260417/114513-БТ, у якій додатково зазначено, що відповідачці у банку емітовано карту з № НОМЕР_1 .
Обставини отримання коштів за договором № 967743434 від 21.11.2021р. та сума заборгованості за тілом кредиту заявлена до стягнення також визнана відповідачкою у Відзиві на позов.
За розрахунком заборгованості за кредитним договором № 967743434 виготовленим ТОВ “МШФД” за період з 21.11.2021р. до 05.05.2022р., заборгованість позичальника за договором значиться, станом на 05.05.2022р., у розмірі 10 216 грн. 83 коп., з них тіло - 7 998 грн. 10 коп., та проценти - 2 218 грн. 73 коп. видачі кредитних коштів у максимальній сумі кредитного ліміту 8 000 грн мали місце 21.11.2021р.. 23.11.2021р., 26.11.2021р., 27.11.2021р., 28.11.2021р., 30.11.2021р., 07.12.2021р. У період з 04.03.2022р. до 10.04.2022р. проценти не нараховувалися з огляду на Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, яким на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан. Нарахування процентів відновлено з 11.04.2022р. Та на період з 11.04.2022р. частково звільнено клієнтів, які мають діючі договори кредитних продуктів товариства “Смарт” від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами шляхом зменшення ціни загальної вартості послуг товариства в сторону покращення для клієнта, на 554 грн. 26 коп. 04.03.2022р., та на 79 грн. 18 коп. 08.04.2022р., а з 11.04.2022р. до 30.04.2022р. відсотки нараховані у розмірі 16 грн 00 коп. в день, з 01.05.2022р. до 05.05.2022р. - 47 грн 19 коп. в день. Відповідачкою внесено кошти на погашення боргу: 04.12.2021р. у сумі 1 451 грн 34 коп. на проценти та 0 грн 66 коп. на тіло; 03.01.2022р. - 4 686 грн 36 коп. на проценти та 0 грн 64 коп. на тіло кредиту; 02.02.2022р. у сумі 3 791 грн 40 коп. на проценти та 0 грн. 60 коп. на тіло кредиту.
У сформованій 03.01.2024р. довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ “МШФД” (зворот) також міститься інформація щодо вчинення позичальницею дій по продовженню дисконтного періоду: 04.12.2021р. на 17 днів, кінцева дата оплати 03.01.2022р., ставка 1,98%; 03.01.2022р. на 30 днів, кінцева дата оплати 02.02.2022р., ставка 1,98%; 02.02.2022р. на 30 днів, кінцева дата повернення 04.03.2022р., відсоткова ставка 1,98% в день.
У відповіді на відзив представник позивача підтвердив, що у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (далі по тексту - “Указ”) на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, Товариством було прийнято рішення про звільнення всіх клієнтів від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10.04.2022р. включно. Відповідні коригування заборгованості клієнтів були відображені в обліковій та реєстровій системі 04.03.2022р. та 08.04.2022р. З 11.04.2022р. було відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів Товариства СМАРТ з 11.04.2022р. до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів. 
31.12.2021р. між ТОВ “Таліон плюс” та ТОВ “МШФД” укладено додаткову угоду № 27 у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. - до 31.12.2022р.
У реєстрі прав вимоги № 175 від 05.05.2022р. складеного на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. (п. 4.1 розд. 4 - право вимоги (у т.ч. права вимоги, які виникнуть у майбутньому) переходить до фактора у день підписання Реєстру права вимоги) зазначено, що на умовах цього договору клієнт відступає фактору право вимоги до боржника (порядковий номер 14 304) ОСОБА_1 за договором № 967743434 в сумі 10 216 грн. 83 коп., з них тіло - 7 998 грн. 10 коп., та проценти - 2 218 грн. 73 коп.
05.05.2022р. сторонами договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. підписано Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022р.
05.05.2022р. сторонами договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. підписано Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022р. зі сплати суми фінансування за реєстром права вимоги № 175 від 05.05.2022р., згідно якого заборгованість фактора перед клієнтом станом на 31.12.2022р. відсутня, фактором здійснено повну оплату фінансування за відступлення прав вимоги за Реєстром права вимоги № 175.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 967743434 виготовленим ТОВ “Таліон плюс” станом на 20.12.2023р. за період з 05.05.2022р. до 20.12.2023р. заборгованість позичальника за договором значиться як: 13 380 грн. 85 коп., з них тіло - 7 998 грн. 10 коп., та проценти - 5 382 грн. 75 коп. (заборгованість по процентам нарахованим первісним кредитором станом на 05.05.2022р. - 2 218 грн. 73 коп, заборгованість по процентам нараховані ТОВ “Таліон Плюс” за період з 06.05.2022р. до 01.06.2022р. включно у сумі 3 164 грн 02 коп.).
Всього, проценти нараховані первісним кредитором ТОВ “МШФД” та наступним кредитором ТОВ “Таліон плюс”, як за 26 днів первинного дисконтного періоду продовженого до 04.03.2022р. на умовах визначених у п.п. 1.7 (отримання чергового траншу), 1.8 (продовження дисконтного періоду), 1.9.2 договору, шляхом вчинення відповідачкою платежів на погашення боргу 04.12.2021р., 03.01.2022р та 02.02.2022р., а також в межах 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду з врахуванням строків його продовження за відсотковими ставками, що не перевищує 1,98% в день.
30.10.2023р. між ТОВ “ФК “Онлайн фінанс” та ТОВ “Таліон плюс” було укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. При цьому, у договорі факторингу визначено терміни, зокрема: боржник - фізична особа з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступаються за договором факторингу; кредитний договір - кредитний договір укладений між клієнтом та боржником, права вимоги за яким відступаються; право вимоги - всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги які виникнуть у майбутньому; борг - означає суму грошових коштів які підлягають оплаті клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів, інших сум. 
Строк дії договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023р. - до 31.12.2024р. (п. 8.2).
У реєстрі прав вимоги № 2 від 20.12.2023р. складеного на виконання договору факторингу № 30/1023-01 (п. 4.1 розд. 4 - право вимоги (у т.ч. права вимоги, які виникнуть у майбутньому) переходить до фактора у день підписання Реєстру права вимоги) зазначено, що на умовах цього договору клієнт відступає фактору право вимоги до боржника (порядковий номер 1813) ОСОБА_1 в сумі 13 380 грн 85 коп., з них: тіло - 7 998 грн. 10 коп., та проценти - 5 382 грн. 75 коп.
Фінансування за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023р. проведено 22.12.2023р., про що надано платіжну інструкцію № 5279.
11.07.2025р. між ТОВ “ФК “ЕЙС” (фактор) та ТОВ “ФК “Онлайн фінанс” (клієнт) було укладено договір факторингу 11/07/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників та підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Строк договору - до 31.12.2028р. 
14.07.2025р. ТОВ “ФК “ЕЙС” (фактор) та ТОВ “ФК “Онлайн фінанс” (клієнт) підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу 11/07/25-Е, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 55 036, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу, до клієнта переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до них.
У реєстрі боржників (додаток № 1 до факторингу 11/07/25-Е між ТОВ “ФК “ЕЙС” (фактор) та ТОВ “ФК “Онлайн фінанс”) від 14.07.2025р. під порядковим номером 43 589 зазначено боржницю ОСОБА_1 , борг в сумі 13 380 грн 85 коп., з них: тіло - 7 998 грн. 10 коп., та проценти - 5 382 грн. 75 коп.
Оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу 11/07/25-Е від 11.07.2025р. проведена у період з 12.08.2025р. до 24.09.2025р., про що надано платіжні інструкції №№ 317, 344, 355, 356, 357, 358, 360.
Директором ТОВ “ФК “ЕЙС” складено документ з назвою “Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 967743434 за період з 14.07.2025р. до 26.12.2025р.”, у графі якої “сальдо на кінець періоду, дебет” зазначено заборгованість за тілом кредиту - 7 998 грн. 10 коп., та за процентами - 5 382 грн. 75 коп.
Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” № 675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір/
Відповідно до ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію” якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що “принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс”.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком позичальника, а не позивача. При цьому факт виконання своїх обов`язків позичальника щодо повернення кредитних коштів зобов`язаний доводити саме відповідач, надавши суду відповідні належні та допустимі докази, що свідчать про повернення кредитних коштів та процентів за їх користування.
Матеріалами справи підтверджено, що 21.11.2021р. між ТОВ “МШФД” та відповідачкою було укладено кредитний договір у формі електронного документа із використанням одноразового ідентифікатора. Факт перерахування коштів у максимальній сумі кредитного ліміту 8 000 грн (за всіма траншами, останній з яких було надано 07.12.2021р.) на банківську картку відповідачки підтверджено платіжними дорученнями довідками ТОВ “МШФД” від 15.08.2025р. № 967743434/15082025-Є та наданою на ухвалу суду довідкою АТ КБ “ПриватБанк” від 28.04.2026р. № 20.1.0.0.0/7-260417/114513-БТ, у якій додатково зазначено, що відповідачці у банку емітовано карту з № НОМЕР_1 , що свідчить про повне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань.
Обставини отримання коштів за кредитним договором також визнані відповідачкою у Відзиві на позов.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором є зрозумілими і доступним та відповідають умовам договору, що укладений сторонами, а також умовам договору факторингу щодо передачі первісним кредитором позивачеві не лише наявного, а і майбутнього права вимоги. 
Відповідно до п. 1.9 Договору № 967743434 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- п.п. 1.9.1 - виключно на період строку, зазначений в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним;
- п.п. 1.9.2 - за умови продовження дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним;
- п.п. 1.9.3 - якщо позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% вдень від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Також, посилаючись на положення ст. 212 ЦК України, сторони Договору у п. 1.9.3 договору домовилися, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.8 договору.
Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.
Аналіз долучених позивачем розрахунків заборгованості дає підстави для висновку, що ї розмір, зокрема щодо процентів за користування кредитом, нарахований у повній відповідності з умовами підпунктів 1.9.1., 1.9.2., 1.9.3. Договору.
Щодо періоду нарахування процентів за користування кредитом, слід виходити з таких умов Договору.
У п. 1.10 договору № 967743434 позичальник зобов`язався не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах визначених п. 1.8 договору, оплати всіх нарахованих процентів за дисконтний період.
Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду з врахуванням усіх його продовжень та у разі продовження строку дії договору на умовах визначених у п. 1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 договору, але в будь якому випадку не пізніше граничного строку дії договору (п. 1.11 договору № 967743434).
Згідно з п. 1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах: 
- п. 1.12.1 - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
- п. 1.12.2 - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Проценти в розмірі визначеному п.п. 1.9, 1.12.2 договору нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу і до дня фактичного повернення всієї суми кредиту, що погоджено сторонами у п. 1.13 договору № 967743434.
Відповідно до розділу 5 Договору № 967743434 - строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Проценти нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 5.3 договору № 967743434).
Наведені умови свідчать про те, що оскільки позичальниця протягом дисконтного періоду суму кредиту не повернула, та вчиняла дії для його продовження (відповідно до п. 1.8 договору останнього разу 02.02.2022р. до 04.03.2022р.), термін повернення кредиту був продовжений загалом на 90 днів з відповідним нарахуванням процентів за користування кредитними коштами, що відповідає положенням пункту 1.11 та підпункту 1.12.1 Договору.
Відповідачка ж будучи незгодною із розміром нарахованих їй відсотків, не виконала свого процесуального обов`язку щодо надання доказів на спростування розміру заборгованості заявленої до стягнення, контррозрахунку та доказів повернення кредитних коштів, процентів відповідно до умов договору у встановлені у ньому строки. 
Укладання договору факторингу між ТОВ “МШФД” та ТОВ “ТАЛІОН ПЛЮС”, до моменту виникнення кредитних правовідносин із боржником, не свідчить про недійсність переходу прав вимоги новому кредитору оскільки перехід прав вимоги як за цим договором факторингу, так і наступними договорами факторингу укладеними з факторами ТОВ “Таліон плюс”, ТОВ “Онлайн фінанси” та ТОВ “ФК “ЕЙС” відбувалося саме у момент підписання реєстрів прав вимоги. Станом на момент укладення кредитного договору зазначені договори факторингу були чинними, а тому могли бути підставою для подальшої передачі прав вимоги.
Враховуючи наведені положення закону та зміст долучених позивачем договорів факторингу з доданими до них реєстрами боржників, актом звірки взаємних розрахунків до договору факторингу від 28.11.2018р., акту приймання-передачі реєстру боржників та платіжних інструкцій до договорів факторингу від 30.10.2023р. та від 11.07.2025р., суд приходить до переконання, що позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідачки за договором № 387936104. 
За такого, позов підлягає задоволенню.
За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 цього кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України)
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
За приписами ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, про що зазначено в ч.4 ст. 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Позивач також просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп., на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги № 20/08/2025-01 від 20.08.2025р. між Адвокатським бюро “Соломко та партнери” і ТОВ “ФК “ЕЙС”, протокол погодження послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/2025-01 від 20.08.2025р., додаткову угоду № 25770938906 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/2025-01 від 20.08.2025р., у якій конкретизовану справу про стягнення заборгованості у якій адвокат зобов`язується надати послуги клієнту ( ОСОБА_1 , договір № 967743434 від 21.11.2021р.), акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025р. на загальну вартість послуг 7 000 грн. (складання позовної заяви - 5 000 грн. у часі 2 год., вивчення матеріалів справи - 1 000 грн. у часі 2 год., підготовка адвокатського запиту - 500 грн. у часі 1 год. та підготовка і подача клопотання про отримання інформації про зарахування коштів - 500 грн. у часі 1 год.).
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті на підтвердження факту надання правової допомоги, відсутність заперечень сторони відповідача щодо вказаного розміру правничої допомоги, проведення розгляду справи у відсутність представника позивача, а також засад розумності, справедливості та співмірності, та відсутність заперечень зі сторони відповідачки, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідачки судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” заборгованість за кредитним договором № 967743434 від 21.11.2021р., станом на 26.12.2025р., в сумі 13 380 (тринадцять тисяч триста вісімдесят) грн. 85 коп., з них: 7 998 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 10 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 5 382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 75 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ЕЙС” (код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, каб. 13). 
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “20” липня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол