ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/6807/25 пров. № А/857/13828/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) у справі №500/6807/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.12.2025 позивач ( ОСОБА_2 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992; зобов`язати Головне управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992; зобов`язати Головне управління здійснити з 01.06.2025 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 , зарахувавши до страхового стажу позивача період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позов обґрунтовує тим, що позивачу з 25.09.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV). 23.09.2025 позивач звернувся до Головного управління з заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 на посаді чоботаря в Тернопільському райпобуткомбінаті відповідно до записів №6-№8 трудової книжки НОМЕР_1 та проведення у зв`язку з цим перерахунку пенсії. Відповідач листом від 10.10.2025 відмовив у такому перерахунку пенсії, підтвердивши, що до страхового стажу позивача при призначенні пенсії не було враховано період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992, а вручено повідомлення про необхідність подання уточнюючих документів про зазначений період роботи. Оскільки додаткові документи не подані, тому підстави для проведення перерахунку пенсії за матеріалами пенсійної справи відсутні. Позивач не погоджується з такою відмовою територіального органу Пенсійного фонду, бо його трудова книжка підтверджує трудову діяльність у спірний період, а записи трудової книжки відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (Інструкція № 58).
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 чоботарем в майстерні Тернопільського райпобуткомбінату. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 чоботарем в майстерні Тернопільського райпобуткомбінату та у зв`язку з цим здійснити з 01.06.2025 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що за результатами розгляду електронної пенсійної справи позивача на час призначення пенсії (25.09.2017) розмір пенсійної виплати обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 23 роки 03 місяці 11 днів, при цьому не було враховано періоди роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992. Рішенням 03.10.2017 № 7998 Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області про розгляд заяви про призначення пенсії 24.10.2017 позивачу повідомлено про прийняте рішення та роз`яснено про необхідність подання уточнюючих документів про період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992. Станом на 23.09.2025 позивач не звертався із відповідною заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи 12.07.1979 по 01.07.1992, а тому здійснити перерахунок пенсії за наявними матеріалами в пенсійній справі не має підстав. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 03.10.2017 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, подавши документи, необхідні для її призначення, у тому числі трудову книжку.
Позивачу з 25.09.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.
На дату призначення пенсії (25.09.2017) розмір пенсійної виплати обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 23 роки 03 місяці 11 днів. До страхового стажу не було враховано період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992. Такі обставини визнаються відповідачем.
23.09.2025 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління з заявою, у якій просив зарахувати до його страхового стажу період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 чоботарем в Тернопільському райпобуткомбінаті відповідно до записів трудової книжки та у зв`язку з цим провести перерахунок і виплату пенсії.
У відповідь на цю заяву Головне управління направило лист від 10.10.2025 за № 6977-7337/Г-02/8-1900/25 про відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 та провести перерахунок пенсії.
Відповідь від 10.10.2025 містить посилання на статтю 24 Закону №1058-ІV та Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (Порядок № 637) та пункт 2.4 Інструкції № 53.
Ще зазначено, що за результатами розгляду електронної пенсійної справи позивача на час призначення пенсії (25.09.2017) розмір пенсійної виплати обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 23 роки 03 місяці 11 днів, при цьому не було враховано періоди роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992. При призначенні пенсії прийнято рішенням 03.10.2017 № 7998 за результатами розгляду заяви про призначення пенсії 24.10.2017, про яке повідомлено позивача та роз`яснено про необхідність подання уточнюючих документів про період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992. Надалі заявник не звертався із відповідною заявою про зарахування до страхового стажу період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992, а тому здійснити перерахунок пенсії за наявними матеріалами в пенсійній справі не має підстав.
У відповіді Головне управління додатково інформувало заявника, що лише у випадку подання додаткових документів, які б підтвердили період роботи, що не врахований при призначенні пенсії, страховий стаж можливо буде переглянути. Звернули увагу, що подати заяву про перерахунок пенсії із усіма необхідними сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), можливо через особистий кабінет користувача вебпорталу - розділ «Заява про призначення (перерахунок) пенсії» із використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за № 991/27436, або можна подати особисто з оригіналами документів через відділ обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України. 
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови зарахувати до страхового стажу період його роботи, підтверджений записами трудової книжки, а тому звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи, серед іншого, також зараховується: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. 
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Положеннями частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У спірному випадку відповідачем не зараховано до страхового стажу при призначенні пенсії усі періоди роботи позивача, а саме з 12.07.1979 по 01.07.1992. 
При призначенні пенсії на підтвердження страхового стажу позивач надав відповідачу трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 20.01.1977, яка, серед іншого, містить такі записи щодо трудової діяльності ОСОБА_1 : Тернопільський райпобуткомбінат, запис №6, 12.07.1979, зарахований на роботу чоботаря в майстерню с. Березовиця, підстава: наказ №188 від 12.07.1979; запис № 7, 16.12.1987, у зв`язку з переходом на нові умови оплати праці кваліфікаційною комісією присвоєний п`ятий розряд розкрійника матеріалів, підстава: наказ №72 від 22.05.1987, протокол № 5 від 16.02.1987, запис №8, 01.07.1992, звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства по переводу в МП «Агат», підстава: наказ №83 від 01.07.1992, Мале підприємство «Агат», запис №9, 01.07.1992, прийнятий на посаду розкрійника матеріалів п`ятого розряду, підстава: наказ №13 від 01.07.1992.
Записи трудової книжки про прийняття на роботу в Тернопільський райпобуткомбінат та звільнення є чіткими, зрозумілими, не містять виправлень; запис про звільнення засвідчений підписом уповноваженої особи з проставленням відтиску печатки підприємства; вказані накази, протоколи, на підставі яких внесено відповідні записи. 
Відповідачем не зараховано трудову діяльність позивача з 12.07.1979 по 01.07.1992 до страхового стажу без пояснення будь-яких підстав такого незарахування. При цьому відповідач витребовував додаткові документи у позивача на підтвердження цього періоду трудової діяльності.
З цього приводу апеляційний суд зазначає, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), належним та достатнім, що засвідчує трудову діяльність у розумінні пенсійного законодавства до 01.01.2004. Окрім того, записи трудової діяльності ОСОБА_1 щодо спірного періоду не містять жодних неточностей чи недоліків, які могли б поставити під сумнів їх достовірність. Лише у разі відсутності трудової книжки відповідач мав право вимагати у заявника інші первинні документи. При цьому колегія суддів вже зазначала, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Незарахування спірного періоду роботи позивача з 12.07.1979 по 01.07.1992 чоботарем в майстерні Тернопільського райпобуткомбінату до страхового стажу свідчить про протиправність дій відповідача. При цьому таку протиправність Головне управління допустили ще при призначенні пенсії ОСОБА_3 з 25.09.2017, безпідставно незарахувавши спірні періоди до страхового стажу. Звернення позивача з заявою 23.09.2025 свідчить лише про час, коли позивач таке порушення виявив, та звернувся до Головного управління для його усунення. У відповідача в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 є наявна трудова книжка з достатніми записами про зарахування до страхового стажу періоду з 12.07.1979 по 01.07.1992. 
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 12.07.1979 по 01.07.1992 чоботарем в майстерні Тернопільського райпобуткомбінату та у зв`язку з цим здійснити з 01.06.2025 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням раніше виплачених сум.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 500/6807/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар