Справа № 583/2474/26
2/583/1356/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
з участю секретаря судового засідання Доценко Т.Г.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Охтирка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" через свого представника Романенка М.Е. звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №L1682396 від 02.02.2019 у загальному розмірі 21295,93 грн, яка складається з: суми заборгованості в розмірі 16272,00 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 3558,11 грн, суми 3% річних у розмірі 1465,82 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 02.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір кредитної лінії №L1682396. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро» присвоєно номер договору № L1682396, паралельно з номером договору № AG5046070, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16272,00 грн, з яких: 8090,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8182,00 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке 25.07.2024 змінило найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС», укладено договір відступлення права вимоги №01072019, за яким позивач набув прав кредитора стосовно відповідача на загальну суму 16272,00 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачеві відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 02.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № AG5046070, шляхом підписання електронним підписом спеціальних умов для короткострокового кредиту (договору кредитної лінії), відповідно до умов якого: ліміт кредитної лінії 6250,00 грн; сума кредиту 6200,00 грн; відсоткова ставка, в день 0,50%; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 93 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20000 грн; надана сума кредиту 6200,00 грн; загальна вартість кредиту 7124,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 178,80%; дата повного погашення 04.03.2019; штраф, якщо є 50%.
26.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № НОМЕР_1 до договору кредитної лінії №AG5046070, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до умов якого: ліміт кредитної лінії 8100,00 грн; сума кредиту 1200,00 грн; відсоткова ставка, в день 1,13%; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 18 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20000 грн; надана сума кредиту 7400,00 грн; загальна вартість кредиту 8405,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 406,20%; дата повного погашення 04.03.2019; штраф, якщо є 50%.
27.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № НОМЕР_2 до договору кредитної лінії №AG5046070, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до умов якого: ліміт кредитної лінії 8100,00 грн; сума кредиту 1200,00 грн; відсоткова ставка, в день 1,13%; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 18 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20000 грн; надана сума кредиту 8600,00 грн; загальна вартість кредиту 9673,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 406,20%; дата повного погашення 04.03.2019; штраф, якщо є 50%.
27.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № НОМЕР_3 до договору кредитної лінії №AG5046070, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до умов якого: ліміт кредитної лінії 8100,00 грн; сума кредиту 300,00 грн; відсоткова ставка, в день 1,13%; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 4,50 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20000 грн; надана сума кредиту 8900,00 грн; загальна вартість кредиту 9990,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 406,20%; дата повного погашення 13.03.2019; штраф, якщо є 50%.
16.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №AM9495760 до договору кредитної лінії №AG5046070, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до умов якого: ліміт кредитної лінії 8100,00 грн; сума кредиту 900,00 грн; відсоткова ставка, в день 1,70%; комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 13,50 грн; потенційний ліміт кредитної лінії 20000 грн; надана сума кредиту 9800,00 грн; загальна вартість кредиту 10982,00 грн; реальна річна відсоткова ставка 612,00%; дата повного погашення 22.03.2019; штраф, якщо є 50%.
До матеріалів справи долучено загальні умови договору кредитної лінії, в яких зазначалася загальна інформація про умови кредитування в залежності від виду кредиту, паспорта споживчого кредиту, підписані електронними підписами.
Згідно з п.п. 3.1, 3.2.2, 3.3 загальних умов договору кредитної лінії кредитодавець зобов`язується надати кредит (кредити) позичальнику в межах лінії кредитної лінії, на основі заяви (заяв) позичальника та за умови їх схвалення., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього терміну оплати.
Якщо позичальник вирішив - збільшити суму кредиту або одержати додатковий кредит (додаткові кредити), позичальник повинен подати відповідний запит кредитодавцю і сторони повинні укласти додаткову угоду до спеціальних умов кредиту.
Позичальник може подавати заяву шляхом заповнення електронної заяви на порталі через особистий кабінет.
Пунктами 4.1-4.2 загальних умов договору кредитної лінії визначено, що за користування сумами, які надаються в якості кредиту (кредитів) за договором та в межах ліміту кредитної лінії, позичальник повинен сплачувати кредитодавцю відсотки по кредиту за відсотковою ставкою, яка зазначається в спеціальних умовах кредиту. Оплата відсотків по кредиту здійснюється до останнього дня терміну оплати. Відсотки по кредиту обчислюються за весь період, коли кредит (кредити) використовувався (використовувалися) позичальником, починаючи з першого дня надання кредиту та закінчуючи днем, коли всю суму наданого кредиту було повернуто кредитодавцю - для короткострокового кредиту, або закінчуючи днем, коли повну суму відповідного договірного платежу, встановленого в Графіку платежів, було сплачено кредитодавцю - для довгострокового кредиту. Ставка Відсотків за Кредитом є фіксованою.
Якщо позичальник не погасив кредит до останнього дня терміну оплати, позичальник повинен сплатити штраф, який обчислюється як відсоток, зазначений у спеціальних умовах кредиту, що застосовується до простроченої суми наданого кредиту - для короткострокового кредиту, або суми відповідного договірного платежу, виходячи з графіку платежів - для довгострокового кредиту, після закінчення терміну оплати, на вимогу кредитодавця та у відповідності з такою вимогою: в повній сумі штрафу разовим платежем або частинами у встановлені вимогою дати. В будь-якому випадку, розрахунок штрафу не повинен перевищувати максимального розміру штрафу, передбаченого законодавством.
Із довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Дінеро» вбачається, що 02.02.2019 ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Дінеро» кредитний договір AG5046070 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - L1682396) строком на 30 днів та зі сплатою процентів 178,80% річних з 02.02.2019, 406,08% з 26.02.2019, 406,08% з 27.02.2019 та 612,00% річних з 16.03.2019. Дата банківських переказів: 02.02.2019 (6200,00 грн), 26.02.2019 (1200,00 грн), 27.02.2019 (1200,00 грн), 27.02.2019 (300,00 грн), 16.03.2019 (900,00 грн). Фінансовий номер телефону позичальника НОМЕР_4 , номер картки для зарахування транзакцій НОМЕР_5 . 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з вимогами ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
В ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
За приписами ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
З наведеного вбачається, що договір кредитної лінії №AG2112605 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - L5932087) та додаткові угоди до нього було укладено з ОСОБА_1 у спосіб подання згоди відповідача на надання йому відповідної суми грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а, відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.
З огляду на викладене суд вважає наявні у матеріалах справи докази належними та допустимими, а у сукупності достатніми на підтвердження факту укладення договору кредитної лінії №AG5046070 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - L1682396) та додаткових угод до нього й отримання ОСОБА_1 обумовлених цими угодами коштів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
В ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (Новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №01072019, а в послідуючому додаткові угоди до нього, згідно з якими Кредитор передає (відступає) Новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, визначаються станом на дату підписання сторонами актів прийому-передачі. Права вимоги переходять до Нового кредитора з моменту підписання акту прийому-передачі.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 01.07.2019 до договору відступлення права вимоги № 01072019 від 01.07.2019 ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №L1682396 на загальну суму заборгованості 16272,00 грн.
Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» від 25.07.2024 №1706 змінено назву товариства з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с. 36).
Надані копії вищезазначеного договору про відступлення прав вимоги, а також реєстру боржників містять підписи сторін, які підтверджують укладення цього договору та перехід права вимоги за договором, укладеним з ОСОБА_1 , від ТОВ «ФК «Дінеро» до ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Суд визнає, що копії договору про відступлення прав вимоги та реєстру права вимоги, а також акти звірки є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Таким чином, ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору про відступлення прав вимоги набуло право вимоги за договором кредитної лінії № AG5046070 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - L1682396) від 02.02.2019, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором.
Належних та допустимих доказів про погашення боргу первісному кредитору суду не надано.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, наведеним у позовній заяві, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 21295,93 грн, яка складається з: суми заборгованості в розмірі 16272,00 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 3558,11 грн, суми 3% річних у розмірі 1465,82 грн.
Перевіривши наданий розрахунок, суд погоджується із заявленими позивачем сумами, оскільки такий розмір узгоджується з умовами кредитного договору.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми збитків з урахуванням 3 % річних в розмірі 1465,82 грн, а також суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 3558,11 грн, заявлені за період із 23.02.2019 по 23.02.2022, тому суд дійшов висновку про те, що 3% та інфляційні витрати нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України за період до 24.02.2022, а отже положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягають застосуванню.
За вказаних обставин 3% річних та інфляційні витрати за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 позивачем нараховані правомірно, а отже, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
З огляду на вищевикладене, позов ТОВ «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії № L1682396 (AG5046070) від 02.02.2019 у загальному розмірі 21295,93 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8090,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 8182,00 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 3558,11 грн, суми 3% річних у розмірі 1465,82 грн. 
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень Глави 8 ЦПК України.
Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялися докази понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 5000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Таким чином, враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4662,40 грн (2000,00 грн (витрати на правничу допомогу) + 2662,40 грн (судовий збір))
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» заборгованість за договором кредитної лінії № L1682396 (AG5046070) від 02 лютого 2019 року в розмірі 21295,93 грн (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто п`ять гривень 93 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» судові витрати в розмірі 4662,40 грн (чотири тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38750239, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        А.І.Савєльєва