Справа № 161/4164/26 
Провадження № 2/161/3501/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Дмитрук Т.В.,
представника позивача – Андрусік О.А.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Луцької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язків опікуна над дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що на первинному обліку дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування в Органі опіки та піклування Луцької міської ради перебуває малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради №623-1 від 01.10.2019 року над дитиною встановлено опіку, опікуном останньої призначено її бабусю ОСОБА_1 . У серпні 2021 року позивач звертався до суду із позовом про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна. Рішенням суду першої інстанції від 17.08.2022 року вимоги були задоволені. Однак, постановою Волинського апеляційного суду від 26.07.2023 року зазначене рішення суду було скасовано. Після повернення дитини в сім`ю опікуна було виявлено неналежні умови для її проживання (в помешканні брудно, на кухні брудний посуд, за літньою кухнею звалище старих меблів). В літній період 2025 року в будинку не було світла та води, відповідно весь цей час не працював холодильник. 02.12.2025 року було виявлено, що на ліжках опікуна та дитини відсутня постільна білизна, санвузол у занедбаному стані, у помешканні тяжке повітря, відсутнє газопостачання (у зв`язку з погіршенням погодніх умов малолітня ОСОБА_3 була тимчасово влаштована у Волинський обласний притулок для дітей). У опікуна наявна заборгованість з оплати комунальних послуг. У будинку часто перебувають сторонні особи чоловічої статті, як правило співмешканці недієздатної матері дівчинки ОСОБА_4 . Чоловіки влаштовують сварки, бійки.
У серпні 2025 року дитині виповнилось шість років, але опікун не оформила її в школу. ОСОБА_3 часто пропускає відвідування дошкільного закладу, про причини таких пропусків опікун не повідомляє адміністрацію закладу. Також спостерігається несвоєчасне проведення медичного огляду дівчинки. Відповідачу постійно наголошується на необхідність приведення умов проживання у належний санітарний стан, створення безпечних умов проживання для дитини. Проте, проведені профілактичні бесіди мають короткостроковий результат. Питання виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна слухалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.02.2024 року, 06.08.2024 року, 14.01.2025 року, 12.02.2025 року. Щоразу ОСОБА_1 надавався термін для виправлення ситуації, впорядкування житла, погашення заборгованості зі сплати комунальних послуг. 
На разі, ситуація не покращилась, дитина продовжує перебувати в неналежних умовах.
З огляду на вказане, позивач просить суд звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від здійснення повноважень опікуна над малолітньою онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 05.03.2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити вимоги.
Відповідач проти задоволення вимог заперечила, вказала, що любить онуку та створює належні умови для її проживання. Дитина має окрему кімнату, забезпечена шкільним приладдям, відвідує школу та гуртки. Правом подачі письмового відзиву на позов не скористалась.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір ОСОБА_4 визнана судом недієздатною особою відповідно до рішення Луцького міського суду Волинської області від 30.10.1998 року, відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 02.10.2019 року № 623-1 малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_1 (бабусю) призначено опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У серпні 2021 року позивач звертався до суду із позовом про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна. Рішенням суду першої інстанції від 17.08.2022 року вимоги були задоволені. Однак, постановою Волинського апеляційного суду від 26.07.2023 року зазначене рішення суду було скасовано (встановлено згідно даних АСДС, справа № 161/13862/21).
Після повернення дитини в сім`ю опікуна органами опіки та піклування в продовж тривалого часу в різні часові проміжки та пори року було виявлено неналежні умови для проживання дитини. 
Згідно інформації з акту обстеження умов проживання за 13 травня 2024 року у кімнаті дитини розкиданий брудний одяг та іграшки (а.с.9).
31.07.2024 року працівникам служби у справах дітей не вдалось потрапити в помешкання. Було виявлено, що в приміщенні близько 2 тижнів відсутнє електропостачання, немає води. По воду опікун ходить на р. Стир, за будинком звалище старого одягу (а.с.3).
Згідно акту обстеження умов проживання від 29 березня 2025 року встановлено, що у будинку дуже брудно, при вході два розбитих вікна. Приміщення не опалюється, світло і вода наявні (а.с.6). 
Під час візиту служби в грудні 09.12.2025 року ворота були зачиненні, до будинку пройти неможливо. На телефонні дзвінки опікун не відповідала. 
11.12.2025 року працівниками встановлено, що помешкання в занедбаному стані, кругом безлад, спальне місце дитини брудне, постіль відсутня. На кухні відсутнє газопостачання, холодильник пустий, морозильна камера забита м`ясом, яке зберігається неналежним чином та має неприємний запах. Приготованої їжі на момент візиту не було, зі слів опікуна, вони купують вже готові продукти в магазині (а.с.15).
Згідно акту обстеження умов проживання від 29 січня 2026 року у помешканні виявлено нестерпних запах, в холодильнику наявні протерміновані продукти (а.с.14).
У зв`язку з погіршенням погодніх умов зимою 2026 року малолітня ОСОБА_3 була тимчасово влаштована у Волинський обласний притулок для дітей (в будинку відсутнє опалення).
Згідно відомостей з дошкільного закладу №18 ОСОБА_5 не завжди має охайний зовнішній вигляд, одяг має специфічний запах – несвіжовипраного. Також є проблема зв`язку з рідними, рідні не попереджають про причину відсутності дівчинки на заняттях (а.с.2,12), протягом вересня і жовтня 2025 року ОСОБА_3 рідко відвідувала ЗДО, з листопада заклад не відвідує, опікун не відповідає на дзвінки (а.с.13).
Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 09 червня 2026 року житло частково впорядковане. Ліжка дитини та опікуна застелені, наявна постільна білизна. Заборгованість за комунальні послуги частково погашена. Кухня частково впорядкована, холодильник в неробочому стані. На час обстеження приготованої їжі не було. При спробі включити газову плиту – вона не вмикалась. Земельна ділянка не обробляється.
З долучених до матеріалів справи фотознімків, вбачається, що за будинком наявне звалище непотрібних речей, подвір`я має неохайний вигляд, не прибране, по ньому вільно переміщуються кози (без належно створеного місця для перебування тварин). Одна з кімнат будинку завалена невпорядкованими речами різноманітного призначення.
З пояснень допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 (заступника начальника служби у справах дітей, начальника відділу опіки та піклування служби) слідує, що після повернення дитини до будинку опікуна у серпні 2023 року ситуація по неналежному виконанню обов`язків опікуном ОСОБА_7 ненадовго приводить умови проживання у прийнятний стан, однак, за декілька днів після відвідування житла органами опіки все знову повертається до першочергового незадовільного стану. Санітарний стан приміщення неналежний, певний період часу в будинку разом із дитиною постійно перебували козенята, дитина хворіла на лишай. В будинку часто збираються сумнівні компанії (відвідувачі приходять до недієздатної матері дівчинки), вживають алкогольні напої, ОСОБА_3 знає ненормативну лексику. Зимою дитина тимчасово перебувала у Волинському обласному притулку для дітей через відсутність газопостачання в будинку опікуна (відключено у зв`язку з наявність заборгованості по сплаті за комунальні послуги). 
Відповідно дост.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Згідно зі ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 244 цього Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа, інтереси якої суперечать інтересам дитини. 
Перелік осіб, які не можуть бути опікунами визначений статтею 64 Цивільного кодексу України, а саме це особи, які позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, а також особи, поведінка та інтереси яких суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки.
Відповідно до частини 1 ст. 249 Сімейного кодексу України опікун зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я , фізичний, психічний, духовний розвиток.
Згідно ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
Згідно зі ст. 246 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку та піклування.
Згідно з ст. 251 Сімейного кодексу України, особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.
Частиною 3 ст. 75 Цивільного кодексу України визначено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.
У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Суд при визначенні основних інтересів дитини враховує не тільки можливість забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, а й необхідність виключення умов, якими було б завдано шкоду здоров`ю та розвитку дитини.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 163/1251/22 (провадження № 61-7647св24) зроблено висновок про те, що "законодавець в ЦК України, як основному регуляторі приватних відносин, передбачив конструкцію "звільнення особи від повноважень опікуна". Застосування цієї конструкції зумовлює такий наслідок як припинення повноважень опікуна з моменту його звільнення. Звільнення від повноважень опікуна може відбутися у разі: (а) невиконання нею своїх обов`язків; (б) порушення прав підопічного; (в) поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту".
Комплексний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що орган опіки та піклування може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у позасудовому порядку виключно за заявою цієї особи, тоді як заява самого органу підлягає розгляду лише в судовому порядку.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Суд бере до уваги, що подані позивачем акти обстеження умов проживання складені уповноваженим суб`єктом (органом опіки та піклування) у межах його компетенції з контролю за умовами утримання, виховання й навчання дитини, над якою встановлено опіку (ст. 246 СК України), є послідовними, складеними в різні періоди (2024–2026 роки) та в різну пору року, а тому не можуть розцінюватися як поодинокий чи випадковий факт або результат вибіркового підходу до обстеження. Зафіксовані в актах обставини узгоджуються між собою, є одноманітними за своєю суттю (антисанітарія, відсутність комунальних благ, неналежне харчування дитини, занедбаний стан подвір`я та побуту) та підтверджуються також поясненнями допитаного свідка й долученими фотознімками, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами.
Суд зауважує, що досліджені докази узгоджено і послідовно доводять систематичний, а не поодинокий чи тимчасовий характер неналежного виконання відповідачем обов`язків опікуна, а тимчасові поліпшення побутових умов (зафіксовані, зокрема, актом від 09.06.2026 року) не спростовують встановленої судом системності порушень, а швидше підтверджують показання свідка про короткочасний та ситуативний характер таких поліпшень напередодні перевірок, без усунення докорінних причин неналежного утримання дитини (відсутність робочих комунікацій, необробленість земельної ділянки, відсутність продуктів харчування та належного порядку в господарстві).
Заперечення відповідача про те, що вона любить онуку та створює належні умови для її проживання, суд відхиляє, оскільки саме по собі суб`єктивне ставлення опікуна до дитини (наявність теплих почуттів) не є тотожним фактичному забезпеченню дитині рівня життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку, як цього вимагає ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», а також ст. 27 Конвенції про права дитини. Крім того, відповідач не скористалася наданим їй процесуальним правом подати письмовий відзив на позов та не спростувала належними й допустимими доказами обставини, викладені в актах обстеження умов проживання, поясненнях свідка та підтверджені фотоматеріалами.
Виходячи з наведеного, суд при вирішенні спору виходить із принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, який передбачає врахування не лише формальної наявності теплих особистих стосунків між опікуном та дитиною, а й реальної спроможності опікуна забезпечити дитині безпечні, стабільні та відповідні віковим потребам умови проживання, харчування, гігієни та розвитку, а також необхідність усунення умов, здатних завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини, а саме систематичне незабезпечення дитини належними побутовими умовами (антисанітарія, відсутність опалення, електро-, газо- та водопостачання, неналежне харчування), відсутність контролю за навчанням та вихованням дитини (нерегулярне відвідування закладу дошкільної освіти без пояснення причин), перебування в оточенні дитини сторонніх осіб, які зловживають алкогольними напоями, та факти, що негативно позначилися на здоров`ї дитини (захворювання на лишай унаслідок утримання тварин у житлових приміщеннях), - у своїй сукупності свідчать про систематичне невиконання відповідачем як опікуном обов`язків, покладених на неї ст. 249 СК України та ст. 67 ЦК України, та про порушення прав підопічної дитини, гарантованих статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» і статтями 3, 27 Конвенції про права дитини.
Відтак, у суду наявні передбачені частиною третьою статті 75 ЦК України та статтею 251 СК України правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою органу опіки та піклування, оскільки подальше залишення дитини під опікою відповідача суперечить найкращим інтересам дитини та створює реальну загрозу її фізичному, психічному й соціальному розвитку.
Наведені відповідачем заперечення не спростовують встановлених судом обставин та не є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не підтверджені жодними доказами, здатними поставити під сумнів достовірність актів обстеження умов проживання, показань свідка та фотоматеріалів, дослідження яких проведено судом безпосередньо в судовому засіданні.
За таких обставин, з огляду на встановлені у справі факти та наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 164 -167, 243, 244, 246, 249,251 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 64, 67, 75 ЦК України ст. ст. 4, 10, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Виконавчого комітету Луцької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язків опікуна над дитиною, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 , громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , від здійснення повноважень опікуна над малолітньою онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       В.В. Черняк