ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2026 року | справа № 380/7569/26
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної Академії Сухопутних Військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32, ЄДРПОУ 08410370), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, - 

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних Військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.03.2026 року «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;
- визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Національної Академії Сухопутних Військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №64 від 23.03.2026 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного;
- зобов`язати Національну Академію Сухопутних Військ імені гетьмана Петра Сагайдачного виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного;
- стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), а також судовий збір у розмірі 2129,92 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі - позивач) знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується електронним військово-обліковим документом від 09.04.2026. Проте, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.03.2026 №2026-0322-1136-3719-0, за результатами проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 його визнано придатним до військової служби. Позивач вважає, що медичний огляд проведено формально, оскільки ВЛК не врахувала подані ним медичні документи, зокрема виписки, консультативні висновки та висновки лікаря-психіатра і лікаря-психотерапевта, які він неодноразово подавав до уповноваженого органу. Також не було враховано довідку про консультацію психолога від 26.03.2026, яка, на думку Позивача, підтверджує наявність захворювання, що унеможливлює проходження військової служби у десантно-штурмових військах та Силах спеціальних операцій. Незважаючи на вказане позивача було призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для проходження служби до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що підтверджується листом академії від 15.04.2026 №738/6380 та витягом із наказу від 23.03.2026 №64. Вважаючи дії щодо проведення військово-лікарської комісії та подальшого призову на військову службу протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 22 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Національна академія сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного ( далі – відповідач 1) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що предметом спору є правомірність призову позивача на військову службу під час мобілізації. Вказує, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки повноваження щодо призову громадян, надання відстрочки та ведення військового обліку покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, тоді як Національна академія такими повноваженнями не наділена. Також відповідач зазначає, що позивач не навів належного обґрунтування протиправності наказу про його зарахування до списків особового складу Національної академії. Зарахування здійснено на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідно до вимог Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України №280, що виключає протиправність відповідного наказу. Крім того, Національна академія вказує на відсутність передбачених Інструкцією №280 підстав для виключення позивача зі списків особового складу, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги є безпідставними. У частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач підтримує його правову позицію та покладається на розсуд суду. Щодо судових витрат відповідач зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн є необґрунтованими та неспівмірними зі складністю справи, а тому не підлягають стягненню в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав відзив на позовну заяву відповідача 1. Зазначає, що Національна академія не заперечує відсутності у неї повноважень щодо призову громадян під час мобілізації, надання відстрочки чи прийняття відповідних рішень, а лише обґрунтовує правомірність зарахування позивача до списків особового складу на виконання вимог Інструкції №280 та відсутність підстав для його виключення зі списків. На думку позивача, наказ Національної академії про зарахування його до списків особового складу є похідним від оскаржуваного наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов під час мобілізації, а тому у разі визнання останнього протиправним усі подальші індивідуальні акти, прийняті на його підставі, також підлягають скасуванню відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева». Позивач також зазначає, що вимоги до Національної академії не стосуються законності здійснення призову, а спрямовані виключно на усунення його наслідків шляхом виключення зі списків особового складу. На його переконання, саме такий спосіб захисту є ефективним, відповідає принципу верховенства права, практиці Верховного Суду та Європейського суду з прав людини й забезпечує реальне поновлення порушених прав у разі скасування наказу про призов.
Відповідач 1 подав до суду заперечення (на відповідь на відзив) у якому зазначає, що наказ про зарахування позивача до списків особового складу прийнято на виконання імперативних вимог пункту 14 розділу ІІ Інструкції №280, яка не передбачає дискреційних повноважень щодо відмови у зарахуванні чи перевірки законності призову. При цьому посилання позивача на те, що положення Інструкції №280 не є предметом спору, не спростовує правомірності дій відповідача, оскільки саме ці норми регулюють порядок його діяльності. Національна академія також зазначає, що навіть у разі визнання судом протиправним рішення про призов це не свідчитиме про протиправність її дій, оскільки вона не є суб`єктом прийняття такого рішення, не наділена повноваженнями щодо перевірки його законності та діяла виключно в межах компетенції. Позивач не навів жодної норми права, яка б покладала на відповідача 1 обов`язок відмовити у зарахуванні особи, призваної на військову службу, або перевіряти законність рішень інших суб`єктів владних повноважень, а тому його доводи є необгрунтованими.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ( далі – відповідач 2) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що позивач перебував на військовому обліку, 22.03.2026 пройшов військово-лікарську комісію та відповідно до довідки ВЛК був визнаний придатним до військової служби. Після чого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №1512-мд від 22.03.2026 його призвано на військову службу під час мобілізації та направлено до Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного. Відповідач зазначає, що медичний огляд проведено відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402. При цьому постанова ВЛК є обов`язковою до виконання, а її перегляд здійснюється ВЛК вищого рівня або судом. Позивач не скористався передбаченим Положенням №402 порядком адміністративного оскарження рішення ВЛК до вищестоящої військово-лікарської комісії, тому, на думку відповідача, порушив визначений порядок оскарження. Крім того, відповідач вказує, що під час медичного огляду позивач мав можливість подати додаткові медичні документи, а фактично його доводи зводяться до незгоди з висновком ВЛК про придатність до військової служби, тоді як оцінка правильності медичного діагнозу та висновків ВЛК не належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також відповідач зазначає, що призов позивача проведено відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки та Порядку проведення призову під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560. На думку відповідача 2 наказ про призов після направлення позивача до військової частини вичерпав свою дію, оскільки з моменту зарахування до списків особового складу виникли нові правовідносини проходження військової служби. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача 2, у якому зазначає про таке. Позивач звернувся зі скаргою до ВЛК вищого рівня та ЦВЛК, однак її станом на час подання відповіді на відзив не розглянуто. Також позивач стверджує, що медичний огляд мав формальний характер, оскільки ВЛК не врахувала надані медичні документи, які підтверджують наявність обсесивно-компульсивного розладу, не провела передбачених Положенням №402 обстежень і лабораторних досліджень, а також не забезпечила огляду всіма необхідними спеціалістами. На думку позивача, це могло вплинути на визначення ступеня його придатності до військової служби. Крім того, позивач вказує на порушення процедури оформлення результатів ВЛК, оскільки медична картка була оформлена після видачі довідки ВЛК та прийняття наказу про призов, що, на його переконання, свідчить про фактичне проведення мобілізації без належного медичного огляду. У зв`язку з цим позивач вважає наказ про призов протиправним.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Згідно з Довідкою ВЛК від 22.03.2026 №2026-0322- 1136-3719-0 позивач пройшов Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діагноз та постанова ВЛК про причини зв`язок захворювання ( травми, поранення, контузії, каліцтва): Здоровий. Придатний до військової служби на підставі статті графи III Розладу хвороб.
Відповідно до Витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 22.03.2026 №1512-мд позивача відповідно до поіменного списку №1771 від 22.03.2026 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та направлено до військової частини НАСВ ім. П. Сагайдачного.
Згідно з Витягом з наказу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 23.03.2026 №64 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 з 23.03.2026 призначено на посаду слухача штатного навчального курсу центру підвищення кваліфікації Національної академії. З 23 березня 2026 року зараховано до списків особового складу. 
У відповідь на адвокатський запит від 13.04.2026 листом від 15.04.2026 №738/6380 повідомлено таке. Молодший лейтенант ОСОБА_3 23.03.2026 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі — ТЦК та СП). На підставі поіменного списку від 22.03.2026 № 1771, у супроводі представників зазначеного ТЦК та СП, прибув до Національної академії. Наказом Національної академії від 23.03.2026 № 64 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 з 23.03.2026 призначено на посаду слухача штатного навчального курсу центру підвищення кваліфікації Національної академії.
Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього Закону № 2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ).
У статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Частиною 5 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” встановлено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Так постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок № 560).
Відповідно до п. 69 Порядку№ 560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Відповідно до п. 72 Порядку№ 560 рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з ч.13 ст.2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення медичного огляду наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.2 глави 1 Положення №402 встановлено, що військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. 
За правилами п.1.2 розділу І Положення № 402 Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;…
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Відповідно до п. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з п. 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів; залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. розділу І Положення № 402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. розділу І Положення № 402).
Як випливає з матеріалів справи, відповідно до Довідки ВЛК від 22.03.2026 №2026-0322- 1136-3719-0 позивач пройшов Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діагноз та постанова ВЛК про причини зв`язок захворювання ( травми, поранення, контузії, каліцтва): Здоровий. Придатний до військової служби на підставі статті графи III Розладу хвороб.
Представник позивача у відповіді на відзив від 19.05.2026 зазначає про те, що позивач, реалізуючи право на оскарження Рішення військово лікарської комісії звернувся до 18 РВЛК та ЦВЛК зі скаргою на рішення Військово-лікарської комісії від 22.03.2026 року № 2026-0322-1136-3719-0. Зазначає про те, що на дату подання Відповіді на відзив рішення за результатами розгляду Скарги досі не прийняте.
Разом із тим, суд зазначає про те, що доказів такого оскарження до суду не надано.
Як зазначалося вище, згідно з нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Тобто, позивач скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду з метою визначення придатності його до військової служби.
Разом із тим, на час прийняття рішення судом у цій справі результату повторного медичного огляду госпітальною ВЛК при закладі охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за територіальним принципом до суду не надано.
Суд зазначає, що протиправність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.03.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» у частині призову ОСОБА_1 обґрунтовується, зокрема, порушенням порядку проходження військово-лікарської комісії та процедури призову.
Позивач стверджує, що медичний огляд ВЛК мав формальний характер, оскільки під час визначення ступеня його придатності не було враховано надані медичні документи та не проведено належного обстеження стану здоров`я. На думку позивача, це призвело до необґрунтованого висновку про його придатність до військової служби.
Крім того, позивач зазначає про порушення відповідачем процедури мобілізаційного призову, оскільки йому не було вручено направлення на проходження ВЛК, повістку для уточнення військово-облікових даних, мобілізаційне розпорядження та копію наказу про призов. У зв`язку з цим позивач вважає наказ про його призов таким, що прийнятий з порушенням встановленого законом порядку та підлягає скасуванню.
Беручи до уваги те, що перевірка рішень позаштатних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402, при проведенні медичного огляду особи належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Такі висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду викладеними у подібних правовідносинах у постановах від 26.02.2025 у справах № 240/13173/22 та № 600/3273/22-а.
Суд наголошує про те, що не наділений повноваженнями надавати оцінку діагнозу позивача, стану його здоров`я, оскільки це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 та від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23.
За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.03.2026 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні першої позовної вимоги, друга позовна вимога є похідною від неї та залежить від результату її вирішення. Враховуючи відсутність підстав для задоволення першої позовної вимоги, суд також не вбачає правових підстав для задоволення другої позовної вимоги.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної Академії Сухопутних Військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ( 79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32, ЄДРПОУ 08410370) , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Брильовський Роман Михайлович