ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

справа № 380/9575/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спандекс Плюс" до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -
в с т а н о в и в:

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2026 у справі № 380/9575/26 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спандекс Плюс" (далі - позивач, ТзОВ "Спандекс Плюс") задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 07.04.2026 № UA209000/2026/000551/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.04.2026 № UA209140/2026/000293.
Під час ухвалення рішення від 08.07.2026 питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, оскільки на момент ухвалення рішення позивач доказів понесення таких витрат не подав, зазначивши в позовній заяві про намір подати їх у порядку частини сьомої статті 139 КАС України.
13.07.2026 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Іванило О.П. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій заявник просить стягнути з відповідача - Львівської митниці на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості до закінчення судових дебатів подати докази розміру понесених судових витрат, а тому такі докази подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як про це було заявлено в позовній заяві. На підтвердження понесених витрат до заяви додано: договір про правничу допомогу № 08-05/26 від 08.05.2026 з додатком № 1, рахунок АБ "Кавчук і Партнери" на оплату послуг від 08.05.2026 № 08/05, платіжну інструкцію від 13.05.2026 № 597 на суму 20 000,00 грн, акт наданих послуг від 09.07.2026 № 09/07 та детальний опис наданих послуг від 09.07.2026.
Заявник зазначив, що гонорар адвоката визначений сторонами договору у фіксованому розмірі 20000,00 грн за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції, який позивач фактично сплатив, що узгоджується з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві. Заявлені до стягнення витрати, на думку заявника, є співмірними з обсягом виконаної представником роботи, а їх повна компенсація за рахунок суб`єкта владних повноважень відповідає завданням адміністративного судочинства та виступає запобіжником прийняття відповідачем безпідставних рішень про коригування митної вартості товарів.
Відповідач - Львівська митниця подав заперечення (відзив) на заяву про розподіл судових витрат, у яких проти задоволення заяви заперечив, вважаючи заявлений розмір витрат на правничу допомогу значно завищеним та таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною п`ятою статті 134 КАС України. Відповідач зазначив, що така справа не належить до категорії складних, підготовка позовної заяви не потребувала значного обсягу фактичної та юридичної роботи, а такі послуги, як ознайомлення та правовий аналіз документів, аналіз судової практики, узгодження з клієнтом правової позиції, є складовими частинами послуги з підготовки позовної заяви і штучно виділені для збільшення розміру вартості правничої допомоги. Також відповідач указав, що інформування клієнта про порядок сплати судового збору, подання документів до суду та надсилання їх учасникам справи, ознайомлення із судовим рішенням є технічними, канцелярськими діями, які не є професійною правничою допомогою, а відповідь на відзив значною мірою дублює позовну заяву. Крім того, відповідач наголосив, що представник позивача неодноразово подавав позовні заяви у цій категорії справ за участю того самого позивача, а тому добре орієнтується у ній. З урахуванням наведеного відповідач просив суд зменшити суму, яку заявник просить відшкодувати як витрати на правничу допомогу.
Розглянувши заяву представника позивача, заперечення відповідача та додані до них документи, оцінивши подані докази, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За правилами частин третьої, четвертої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина п`ята статті 134 КАС України).
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд установив, що позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн та зробив заяву про те, що докази понесених витрат будуть подані в порядку частини сьомої статті 139 КАС України протягом п`яти днів з дня ухвалення судом рішення. Рішення у справі ухвалене 08.07.2026, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з відповідними доказами подана 13.07.2026, тобто із дотриманням встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України п`ятиденного строку. За таких обставин суд розглядає подані докази по суті.
Пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки під час ухвалення рішення від 08.07.2026 питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, а позивач у встановлений строк подав заяву про його вирішення, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав: договір про правничу допомогу № 08-05/26 від 08.05.2026, укладений між Адвокатським бюро "Кавчук і Партнери" та ТзОВ "Спандекс Плюс", з додатком № 1 до нього; рахунок АБ "Кавчук і Партнери" на оплату послуг від 08.05.2026 № 08/05; платіжну інструкцію від 13.05.2026 № 597 на суму 20 000,00 грн; акт наданих послуг від 09.07.2026 № 09/07; детальний опис наданих послуг від 09.07.2026. Акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг підписані сторонами із використанням кваліфікованих електронних підписів у сервісі "Вчасно", що відповідає вимогам частини третьої статті 94 КАС України.
За умовами пункту 3 додатка № 1 до договору про правничу допомогу № 08-05/26 від 08.05.2026 сторони визначили гонорар (вартість послуг) у фіксованому розмірі 20 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги адвоката у суді першої інстанції. Факт сплати позивачем на користь Адвокатського бюро "Кавчук і Партнери" 20000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією від 13.05.2026 № 597, у якій призначенням платежу зазначено оплату послуг у галузі права згідно з договором № 08-05/26 від 08.05.2026. Обсяг фактично наданих послуг зафіксований в акті наданих послуг від 09.07.2026 № 09/07 та детальному описі наданих послуг від 09.07.2026, які містять перелік наданої правничої допомоги, а саме: складання та подання позову до суду (з ознайомленням і правовим аналізом наданих клієнтом документів, аналізом судової практики, узгодженням правової позиції, написанням позовної заяви і формуванням додатків, поданням позову до суду та надсиланням його учасникам справи); складання та подання відповіді на відзив (з ознайомленням із відзивом та додатками, написанням і поданням відповіді на відзив); ознайомлення із судовим рішенням та інформування клієнта про результат розгляду справи.
Суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.
Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 20000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідачів становить надмірний тягар для таких, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
Тобто з позиції суду підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. 
Відтак, з огляду на незначну складність справи, обсягу наданих послуг та документів, що підлягали дослідженню, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 4000,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 243, 246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (ЄДРПОУ 43971343) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спандекс Плюс" (ЄДРПОУ 44255885) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене в порядку і строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України для оскарження рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду справи.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя   Желік О.М.