Справа№ 309/1713/26 
Провадження № 1-кп/309/105/26

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
адвоката ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071050000176 від 20.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №12026071050000176 від 20.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України звернувся в суд з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 20 березня 2026 приблизно о 16 годині 50 хвилин, у місті Хуст на вулиці Жайворонковій, біля супермаркету "Алма", громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розпочав конфлікт з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , в ході якого умисно, з метою заподіяння смерті останньому, з кобури розташованої на поясному ремні, дістав ніж з логотипом «СИЛА інструмент», яким наніс ОСОБА_7 один удар в область серця, спричинивши йому тілесні ушкодження внаслідок яких останній помер. 
Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.08.2026 включно. Таким чином, постало питання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч.7 ст.42 КПК України. 
Статтею 131 КПК України до видів заходів забезпечення кримінального провадження віднесено запобіжні заходи. Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою, з яких особисте зобов`язання є найбільш м`яким, а тримання під вартою найбільш суровим запобіжними заходами.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
На виконання вимог ст.178 КПК України, в якості обставини, що обов`язково враховуються судом при обранні запобіжного заходу, сторона обвинувачення вважає за необхідне зазначити:
- наявність вагомих доказів які підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, які наявні в матеріалах кримінального провадження;
У даному випадку щодо обґрунтованості підозри, слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої під «розумною» підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, слід розуміти наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.
- злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 є особливо тяжким умисним злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років;
- вік та стан здоров`я обвинуваченого, тобто відсутність будь-яких застережень, які б вказували, що ОСОБА_4 у зв`язку зі своїм малолітнім, похилим віком чи поганим станом здоров`я не може утримуватись в ізоляторі тимчасового тримання;
- обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню; 
- перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у провадженні. 
Зазначені обставини прямо свідчать про наявність ризиків передбачених п.п.1,3 та 4 ч.1 ст. 177 КК України виправдовують необхідність продовження дії раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Враховуючи положення ст. 183 КПК України сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді гримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Щодо практики застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою слід зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», в яких закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На підставі викладеного та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від суду, крім цього враховуючи, що він ніде не працює та перебуваючи на волі може залишити місце постійного проживання та перешкоджати провадженню іншим чином, а також приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
В судовому засіданні прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав , просить його задоволити.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суду ствердили, що підстав для цього немає, оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу. На даний час актуальність даного запобіжного заходу відпала, підозрюваний наміру переховуватися від слідства та суду не мав і не має на даний час, а тому просять обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 
Заслухавши виступ прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, суд встановив наступне.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 16.08.2026 року .
Оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 16 серпня 2026 року, до вказаного часу не може бути закінчено судовий розгляд, питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає вирішенню негайно.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого встановлено такі відомості: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст 115 КК УКкраїни. 
Ухвалою Хустського районного суду від 10.06.2026 р обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.08.2026 р. 
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан;наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України., за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі.
Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його продовження прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачних та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. 
За наведених обставин в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може, ухилятися від явки на виклики суду, незаконно впливати на свідків, які в судовому засіданні ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення. 
Таким чином, у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. 
Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.
З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України .
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
Отже, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне не визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, оскільки злочин у якому він обвинувачується призвів до загибелі людини.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 331,369, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071050000176 від 20.03.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України – задовольнити . 
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 строком на 60 діб - з 17 серпня 2026 року по 15 жовтня 2026 включно без визначення розміру застави. 
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повни йтекст ухвали виготовлено 17 серпня 2026 р. 

Суддя Хустського 
районного суду: ОСОБА_1