ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/2344/25 пров. № А/857/24048/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправними дій щодо обчислення основного розміру пенсії в разі втрати годувальника, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату спірної пенсії у визначений спосіб (суддя суду І інстанції: Волдінер Ф.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 19.05.2025р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2025р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. (надалі – відповідач, пенсійний орган, ГУ ПФ України у Волинській обл.) при визначенні 06.08.2024р. позивачу мінімальної суми пенсії в разі втрати годувальника, гарантованої ст.37 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ), що полягали у застосуванні положень ст.37 Закону № 2262-ХІІ до доплати у сумі 2000 грн., яка не регулюється вказаною статтею, а регулюється постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 713 від 14.07.2021р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
зобов`язати відповідача усунути порушення права позивача на отримання гарантованої ст.37 Закону № 2262-XII мінімальної суми пенсії в разі втрати годувальника у розмірі двох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, та на отримання, окрім вказаної пенсії, щомісячної доплати в розмірі 2000 грн., встановленої постановою КМ України № 713 від 14.07.2021р. «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 06.08.2024р., із врахуванням вже виплачених сум;
стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму понесених судових витрат на сплату судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.1-6).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.26 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо обчислення основного розміру пенсії ОСОБА_1 в розмірі меншому, ніж два розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в разі втрати годувальника, починаючи з 06.08.2024р. у спосіб обчислення основної пенсії (30% від суми грошового забезпечення годувальника) з урахуванням двох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням щомісячної доплати, передбаченої постановою КМ України № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та інших доплат, підвищень до нього розміру основної пенсії, з урахуванням виплачених сум; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.35-37).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Волинській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.41-42).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що спірна доплата до пенсії в сумі 2000 грн. позивачу встановлена до пенсії по втраті годувальника; загальний розмір пенсії становить 4722 грн., що дорівнює двом прожитковим мінімумам, встановленого для осіб, які втратили працездатність (2361 х 2).
Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що основний розмір пенсії позивача не може становити менше двох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних громадян, чим порушив норму матеріального права, а саме ст.37 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено пенсії в разі втрати годувальника (або частина спільної пенсії кожного непрацездатного члена сім`ї), що призначається членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сім`ї не може бути меншою ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Тобто, вказаною нормою передбачено мінімальний розмір пенсії, а не її основний розмір, до якого встановлюються доплати та надбавки.
З урахуванням викладеного відповідач здійснив обчислення розміру пенсії позивача: 1710 грн. 75 коп. грошове забезпечення годувальника х 30 % = 513 грн. 23 коп. - основний розмір пенсії + 2000 грн. (постанова № 713) + 2208 грн. 77 коп. (доплата до мінімального розміру пенсії) = 4722 грн. (2361 х 2)
Таким чином, позивачу до основного розміру пенсії встановлено щомісячну доплату в розмірі 2000 грн. на підставі постанови № 713, загальний розмір пенсії становить два прожиткових мінімуми встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Позивач ОСОБА_1 скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.57-59).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській обл. як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Починаючи з 06.08.2024р., позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника з урахуванням постанови № 713; розмір пенсії склав 4722 грн., з яких: 513 грн. 23 коп. - основний розмір пенсії; 2000 грн. - щомісячна доплата за постановою № 713; 2208 грн. 77 коп. - доплата до мінімального розміру пенсії.
Розмір пенсії позивача в разі втрати годувальника з 06.08.2024р. становить 4722 грн., з урахуванням доплати в розмірі 2000 грн. за постановою № 713 (а.с.31-32).
У подальшому позивач зверталася до пенсійного органу із неодноразовими заявами щодо здійснення перерахунку її пенсії, в чому їй було відмовлено (а.с.12-24).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог ст.37 Закону № 2262-ХІІ основний розмір пенсії позивача не може становити менше 2-х розмірів прожиткового мінімуму.
Суд не прийняв аргументи відповідача з приводу того, що 14.07.2021р. КМ України прийняв постанову № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», якою передбачено перерахунок пенсій з 01.07.2021р. пенсіонерам з числа колишніх військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейських та деяких інших осіб - автоматизованим шляхом проведено перерахунок пенсій, призначених до 01.03.2018р., оскільки вказаною постановою встановлено щомісячну доплату в сумі 2000 грн., що враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в податковій міліції, визначає Закон України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частиною 3 ст.1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Статтею 29 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Згідно з ст.30 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:
а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;
б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
У відповідності до ст.37 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника (або частина спільної пенсії кожного непрацездатного члена сім`ї), що призначається членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сім`ї не може бути меншою ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Приписами ст.43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Особам із числа військовослужбовців строкової служби, які до призову на строкову військову службу та після звільнення з військової служби не працювали і не перебували на військовій службі за контрактом, та членам їх сімей пенсії встановлюються у мінімальних розмірах, передбачених відповідно статтями 22 і 37 цього Закону.
Пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, КМ України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

14.07.2021р. з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб, КМ України прийняв постанову № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Відповідно до п.1 цієї постанови з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01 березня 2018 року, установлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим вказаного пункту.
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому вказаного пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим зазначеного пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим вказаного пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Буквальний зміст норми ст.37 Закону № 2262-ХІІ вказує на те, що розмір пенсії в разі втрати годувальника не може бути меншою, ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Вказаною нормою передбачено мінімальний розмір пенсії в разі втрати годувальника.
Водночас, відмінним від вказаного терміну є основний розмір пенсії в разі втрати годувальника, який визначений ст.30 Закону № 2262-ХІІ, до якого додаються надбавки, доплати тощо. 
Таким чином, загальний розмір пенсії (який включає основний розмір, доплати, надбавки) не повинен бути меншим, ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням наведеного, відповідач здійснив обчислення розміру пенсії позивача наступним чином: 1710 грн. 75 коп. - грошове забезпечення годувальника х 30 % = 513 грн. 23 коп. - основний розмір пенсії + 2000 грн. (постанова № 713) + 2208 грн. 77 коп. (адресна доплата до мінімального розміру пенсії) = 4722 грн. (2361 х 2) (а.с.31, 32).
Звідси, до основного розміру пенсії позивача встановлено щомісячну доплату в розмірі 2000 грн. на підставі постанови № 713 та розмір пенсії становить два прожиткових мінімуми встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат: понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 (а.с.7); суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ України у Волинській обл. (а.с.43).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2025р. в адміністративній справі № 140/2344/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправними дій щодо обчислення основного розміру пенсії в разі втрати годувальника, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату спірної пенсії у визначений спосіб, - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат:
понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 ;
сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя | | Р. М. Шавель
судді | | Н. В. Бруновська
| | Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 23.07.2026р.