Номер провадження: 22-ц/813/1529/26 
Справа № 757/20926/20-ц
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Драгомерецького М.М., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
відповідачі – Міністерство юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
треті особи – Державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимир Олександрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Обслуговуючий кооператив «Екодом-1»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_10 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 червня 2024 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимир Олександрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Обслуговуючий кооператив «Екодом-1» про визнання незаконними дій та часткове скасування наказу, та визнання права власності шляхом витребування з чужого незаконного володіння

УСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , звернулися до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О., ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» у якому просили:
1.Визнати дії Міністерства юстиції України незаконними та скасувати наказ від 06 лютого 2020 року №452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 липня 2019 року №48046548, №48045003, №48047480, №48048524, №48047902, які стосуються набуття права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , №48044135, №48043447, які стосуються набуття права власності ОСОБА_11 , №48049075, яке стосується набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_4 ;
2.Відновити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дію рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:
-№48047480 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №3 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить
ОСОБА_1 ;
-№48048524 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №4 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить
ОСОБА_1 ;
-№48047902 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №5 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить
ОСОБА_1 ;
-№48046548 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо квартири 
АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 ;
-№48045003 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо квартири АДРЕСА_3 , яке належить
ОСОБА_1 ;
-№48044135 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №20 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 ;
-№48043447 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №21 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_11 ;
-№48049075 від 31 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В.О., щодо паркомісця №27 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить
ОСОБА_4 .
У лютому 2022 року засобами поштового зв`язку, позивачі, в інтересах яких діє адвокат Заяць К.В., подали до суду заяву про залучення співвідповідачів та зміну предмету позову у якій просили:
1.Залучити до участі в справі у якості співвідповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал».
2.Здійснювати подальший розгляд справи в межах наступних позовних вимог:
-визнати дії Міністерства юстиції України незаконними та скасувати наказ від 06 лютого 2020 року №452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 липня 2019 року №48046548, №48045003, №48047480, №48048524, №48047902, які стосуються набуття права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , №48044135, №48043447, які стосуються набуття права власності ОСОБА_11 , №48049075, яке стосується набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_4 ;
-визнати право власності на квартиру 
АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «Сайленд»;
-визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_10 ;
-визнати право власності на паркомісце №3 в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «Сайленд»;
-визнати право власності на паркомісце №4 в будинку 
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння
ОСОБА_8 ;
-визнати право власності на паркомісце №5 в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 ;
-визнати право власності на паркомісце №20 в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 ;
-визнати право власності на паркомісце №21 в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 ;
-визнати право власності на паркомісце №27 в будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 , шляхом витребування із чужого незаконного володіння АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал» (т.4 а.с. 180-207).
Позивачі зазначали, що Міністерством юстиції України на підставі висновку колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 22 січня 2020 року було видано наказ від 06 лютого 2020 року № 452/5 (далі – наказ Мін`юсту), відповідно до якого були скасовані рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень № 48046548, № 48045003, № 48047480, № 48048524, № 48047902, які стосуються набуття прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 , № 48044135, № 48043447, які стосуються набуття прав власності на нерухоме майно ОСОБА_11 , № 48049075, яке стосується набуття прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , прийняті державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В. О. Позивачі вважають, що такі дії Міністерства юстиції України є протиправними.
Як на підставу для скасування зазначеного вище наказу Міністерства юстиції України в частині скасування вказаних вище рішень про державну реєстрацію, позивачі посилалися на те, що у висновку від 22 січня 2020 року (далі – Висновок) Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції (далі – Колегія) дійшла помилкового висновку про те, що державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О. (далі – державний виконавець) порушено п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки між позивачами та ОК «Екодом-1» було укладено договори про сплату пайових внесків, які за своєю правовою природою є договорами пайової участі (інвестування, купівлі-продажу майнових прав), так як відповідно до п.1.1 цих правочинів, ОК «Екодом-1» зобов`язалося організувати будівництво багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями за рахунок внесків позивачів, та зобов`язалося передати позивачам нерухоме майно в об`єкті будівництва, обумовлене договором, та всі документи, необхідні для реєстрації прав власності на нього, а позивачі, в свою чергу зобов`язалися сплатити внески у розмірах та в порядку, встановлених договором та додатками до нього, та право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску.
Відповідно до п.4.2.2 зазначених договорів ОК «Екодом-1» зобов`язалося не пізніше 15-ти календарних днів з моменту введення об`єкту в експлуатацію, оформлення всіх необхідних документів та сплати внеску, передати учаснику за актом прийому-передачі об`єкт нерухомості.
Зважаючи на викладене вище, на думку позивачів, у даному випадку мають застосовуватися положення п. 77 зазначеного вище Порядку, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення, тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подається документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав, тощо).
Посилаючись на зміст Висновку, зазначали, що з метою державної реєстрації права власності на спірні квартири та паркомісця ними були подані наступні документи: сертифікат ДАБІ від 28 грудня 2018 року серія ОД №62183622574; технічний паспорт, виданий обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»; довідку про членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі; акт прийому-передачі нерухомого майна; договір про сплату пайових внесків.
Тому позивачі в повному обсязі виконали вимоги зазначеного вище Порядку, та крім необхідного обсягу документів також надали додаткові документи.
Посилання у вказаному вище висновку колегії на неврахування державним реєстратором п. 41 Порядку є помилковим, оскільки положення цього пункту Порядку не підлягають застосування до спірних правовідносин, так як він стосується державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна у тому числі й у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність або у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалося у результаті спільної діяльності. У той час як об`єкти, набуті позивачами на підставі договорів про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» не набувалися у спільну часткову власність і не були результатом виконання договору про спільну діяльність, укладеного між позивачами та ОК «Екодом-1».
Стверджували, що системний аналіз положень Порядку не дає підстав для висновку про те, що п.80 доповнює п.41 цього Порядку, та підлягає застосуванню разом з останнім.
Поза увагою Колегії залишилося те, що укладений між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» договір про співробітництво від 22 жовтня 2015 року не є договором про спільну діяльність, оскільки п. 8.6. цього договору прямо передбачено, що він не є договором простого Товариства та договором суперфіцію. У той час як сторонами передбачено, що цей договір є змішаним (в розумінні ст. 628 ЦК України), при цьому будь-які застереження про конкретну форму спільної діяльності у вказаному договорі відсутні.
Також Колегія не звернула увагу, що згідно п.11 Додаткової угоди №1 від 15 грудня 2015 року, сторони дійшли згоди про припинення дії Акту розподілу (площ) в об`єкті.
Як на окрему (самостійну) підставу для скасування оскаржуваного наказу, позивачі посилалися на порушення Колегією строку розгляду та вирішення скарги, який на їх переконання сплив 16 січня 2020 року, тоді як засідання колегії проведено та прийнято Висновок лише 22 січня 2020 року, тобто поза межами строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян».
Крім того, позивачі посилалися також і на те, що додаткова угода №1 до договору про співробітництво №1, укладена нібито 15 грудня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» є фіктивною та такою, що була укладена та підписана сторонами вже в період виникнення спірних правовідносин між ними та позивачами, з метою ухилення від виконання зобов`язань за договорами про сплату пайових внесків, та з метою введення в оману Міністерства юстиції України та суду щодо існування вказаних вище правовідносин.
Договори фінансового кредитування та іпотечні договори між ТОВ «Ханбер» та ТОВ «Сайленд» були укладені з однією метою – примусове звернення стягнення на майно, оскільки знаючи, що при примусовій реалізації майна з торгів або аукціонів, нотаріус який буде проводити державну реєстрацію права власності на підставі свідоцтва не відмовить у такій реєстрації у зв`язку із наявністю обтяжень вказаного майна на підставі п.3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Також, позивачі посилалися на те, що на виконання умов договорів, укладених між ними та ОК «Екодом-1», ними було сплачено у повному обсязі відповідні внески, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, які є належними документами, на підтвердження сплати грошових коштів та актами прийому-передачі об`єктів нерухомості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року задоволено заяву позивачів про зміну предмету позову та залучення співвідповідачів. Справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (т.5 а.с. 86-92).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року зазначену вище справу прийнято до провадження цього суду (т.5 а.с. 102).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року замінено позивача ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.9 а.с. 82).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року замінено неналежного відповідача АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд» на ОСОБА_9 (т.9 а.с. 174).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано дії Міністерства юстиції України незаконними та скасовано наказ від 06 лютого 2020 року
№ 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень
№ 48046548, № 48045003, № 48047480, № 48048524, № 48047902, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 , № 48044135, № 48043447, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_11 , № 48049075, яке стосується набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_4 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «Сайленд» на користь
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 та паркомісце 
АДРЕСА_5 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_1 паркомісце № 4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_1 паркомісце № 5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 у частці 2/3 та ОСОБА_3 у частці 1/3 паркомісця № 20 та №21 за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_4 паркомісце № 27 за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Міністерство юстиції України просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог щодо визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48046548, №48045003, №48047480, №48048524, №48047902, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 , №48044135, №48043447, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_11 , №48049075, яке стосується набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_4 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не врахував, що:
-позивачами не дотримано вимог ст. 188 ЦПК України, оскільки у одному позові, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, об`єднано вимоги, які не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Майнові права на об`єкти, зазначені у позові, як у позивачів, так і відповідачів виникли з різних підстав, майно є відмінним, та не стосується одне одного, тобто предмет та обставини позовних вимог є різними, що унеможливлює їх об`єднання у межах одного позову;
-станом на 14 січня 2020 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції не існувало, питання щодо розгляду скарг ТОВ «Ханбер» та ТОВ «Екодом-1» від 28 жовтня 2019 року та скарги ОСОБА_13 від 27 січня 2019 року, перейшли до новоствореної Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яка розпочала свою діяльність лише з 09 січня 2020 року, тому не могла порушити до моменту свого створення норми, які регулюють строки розгляду скарги. Вказане свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції ст.20 ЗУ «Про звернення громадян» та п.4 Порядку розгляду скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. В обґрунтування цих доводів скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №825/2328/16;
-під час прийняття оскаржуваного наказу Міністерство Юстиції встановлювало наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, проте будь-яким чином не вирішувало спір про право, оскільки це виходить за межі його повноважень;
-питання законності прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу від 06 лютого 2020 №452/5 вже було предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду справи №420/3933/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд, з висновками якого погодився Верховний Суд, прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області
Мельничука В.О. про визнання протиправним і скасування вказаного вище наказу. Ці судові рішення, з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи;
-під час розгляду справи, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі його повноважень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 , в інтересах якої діє адвокат Досковський В.Г., просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48045003, яке стосується набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 та витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що:
- ОСОБА_10 належало виключне майнове право на оформлення права власності на вказану вище квартиру, тому ОК «Екодом-1» не мало права укладати будь-які договори щодо цього майна;
- ОСОБА_1 не набув у власність майно, про витребування якого заявлена вимога до ОСОБА_10 , тому у нього відсутнє право витребування зазначеної вище квартири;
-майнові права на зазначену квартиру на підставі договору №12/3а від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_10 , належали останній, тому ОК «Екодом-1» при укладенні з ОСОБА_1 04 березня 2019 року договору щодо сплати пайових внесків не дотримався вимог ч.1 ст. 203 ЦК України, тому цей договір є недійсним;
-в матеріалах справи відсутнє рішення загальних зборів ОК «Екодом-1» щодо надання згоди голові обслуговуючого кооперативу ОСОБА_14 на відчуження майнових прав на зазначену вище квартиру на користь ОСОБА_1 , тому укладення цього правочину відбулося з перевищенням повноваження. Про цю обставину ОСОБА_1 було достеменно відомо, про що свідчить зміст договору, укладеного між ним та головою ОК «Екодом-1» ОСОБА_14 ;
-отримавши від ОСОБА_15 документи для проведення державної реєстрації права власності на вказану вище квартиру, державний реєстратор Мельничук В.О. в силу положень ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», мав би перевірити повноту наданих документів, існуючий зв`язок між ТОВ «Ханбер» та OK «Екодом-1», встановити, якими саме документами вони керуються в ході своєї співпраці, переконатися у тому, що OK «Екодом-1» дійсно наділений правами на відчуження відповідних об`єктів на користь третіх осіб, та переконатися про виконання заявником вимог правочину, якій ним подано державному реєстратору як підстава для реєстрації права власності на нерухоме майно. Державний реєстратор повинен був, відповідно до ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію на зазначені об`єкти нерухомості, у зв`язку з відсутністю всіх документів необхідних для її проведення, але не зробив цього, що вказує на законність оскаржуваного позивачами Наказу Міністерства Юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/5;
-матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту укладення та виконання ОСОБА_1 договору про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року. Надані в підготовчому засіданні представником позивача оригінали документів (договір №64А про сплату пайових внесків від 04 березня 2019 року, додаток №1 цього договору, акт прийому-передачі від 14 червня 2019 року, довідка про сплату паю №04/03/2019, квитанція до прибуткового касового ордеру №455 від 04 березня 2019 року), не мали прийматися до уваги судом, оскільки подані з пропуском строку, визначеного ч.1 ст. 83 ЦПК України. Крім того, ці докази мають розбіжності з аналогічними документами, підписаними факсиміле, які подані ОСОБА_1 державному реєстратору та які були долучені до позову. В судовому засіданні представник позивача не зміг надати пояснення про те, яким чином та за участю яких осіб проводилося підписання вказаних вище документів;
-висновком судово-економічної експертизи №22.12/04 від 27 лютого 2023 року підтверджується не відображення в бухгалтерському обліку та звітності ОК «Екодом-1» інформації щодо розрахунку ОСОБА_1 за договором №61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року, договором №2 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2017 року, та не проведення цих розрахунків;
-питання законності прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу від 06 лютого 2020 №452/5 вже було предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду справи №420/3933/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд, з висновками якого погодився Верховний Суд, прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області
Мельничука В.О. про визнання протиправним і скасування вказаного вище наказу. Ці судові рішення, з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.
Крім того, посилається на те, що судом порушено вимоги ст. 103 ЦПК України, оскільки безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника скаржниці щодо призначення у справі експертизи. Всупереч вимог ч.6 ст. 188 ЦПК України, та клопотанню представника скаржниці, суд не роз`єднав позовні вимоги, виділивши пред`явлені вимоги до ОСОБА_10 в окреме провадження. У порушення вимог ст. 251 ЦПК України, суд не зупинив розгляд справи до набрання законної сили рішення суду у справі №522/8194/22 та №522/16671/22. Також судом не дотримано строки перебування справи на стадії підготовчого провадження, визначені ст. 189 ЦПК України. Не дотримавшись вимог ст. 268 ЦПК України, суд не проголосив прийняти рішення в останньому судовому засіданні, призначеному 24 червня 2024 року, натомість надіслав вступну та резолютивну частини рішення суду лише 04 липня 2024 року.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд» просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог щодо визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року №48046548, №48047480 та витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «Сайленд» паркомісця №3 та квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що:
-питання законності прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу від 06 лютого 2020 №452/5 вже було предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду справи №420/3933/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд, з висновками якого погодився Верховний Суд, прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. про визнання протиправним і скасування вказаного вище наказу. Ці судові рішення, з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи;
-позовні вимоги щодо визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року № 452/5 винесеного за результатами розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», ОК «Екодом-1» та ОСОБА_13 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року № 48046548 та № 48047480 мають розглядатися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, з огляду на характерних спірних правовідносин та суб`єктний склад їх учасників. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №910/8424/17;
-першочергова реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_1 здійснювалась лише на підставі договорів про сплату пайових внесків та актів прийому передачі. На час винесення рішень державним реєстратором не був завантажений технічний паспорт та довідка про повну сплату пайових внесків, чим порушено вимоги п.п. 77,80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127. Під час державної реєстрації права власності на спірне майно ОСОБА_1 мав надати державному реєстратору завірені відповідним кооперативом копії: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, оскільки самим кооперативом такі документи державному реєстратору не подавалися;
-за своїм змістом договір укладений між ТОВ «Ханбер» та OK «Екодом-1» від 22 жовтня 2015 року про співробітництво №1 цілком відповідає ознакам договору про спільну діяльність, адже він визначає спільну для сторін мету, питання координації спільних дій, порядок розподілу отриманого результату, у зв`язку з чим при його укладенні та виконанні сторони керувались саме ст. 1130 ЦК України. Тобто, в даному випадку державна реєстрація права власності на спірні об`єкти не могла проводитися без застосування п.41 Порядку №1127 (в редакції чинній на час проведення реєстраційних дій), оскільки лише даною нормою передбачено надання договору про спільну діяльність, без наявності якого неможливо встановити причетність OK «Екодом-1» до будівництва клубного будинку «Graf» в якому знаходиться спірне нерухоме майно. Тому, висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні про те, що державний реєстратор під час проведення вищевказаних реєстраційних дій не повинен був керуватися п.41 Порядку №1127 є помилковими;
-державний реєстратор Мельничук В.О. не перевірив повноту наданих документів, існуючий зв`язок між ТОВ «Ханбер» та OK «Екодом-1», не встановив, якими саме документами вони керуються в ході своєї співпраці, не переконався у тому, що OK «Екодом-1» дійсно наділений правами на відчуження відповідних об`єктів на користь третіх осіб, та не переконався у виконанні заявником вимог правочину, який ним подано державному реєстратору, як підстава для реєстрації права власності на нерухоме майно;
-ТОВ «Ханбер» та OK «Екодом-1» не здійснили фактично розподіл приміщень, відповідно до п. 2.2. Договору, що не наділило ОК «Екодом-1» до підписання Додатку №3 «Акт розподілу площ (приміщень) в Об`єкті», правами на розпорядження вказаним майном. В системну папку не було завантажено вказаний вище додаток №3, у зв`язку з чим державний реєстратор відповідно до ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинен був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію на зазначені об`єкти нерухомості, у зв`язку з відсутністю всіх документів необхідних для її проведення;
-станом на 14 січня 2020 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції не існувало, питання щодо розгляду скарг ТОВ «Ханбер» та ТОВ «Екодом-1» від 28 жовтня 2019 року та скарги ОСОБА_13 від 27 січня 2019 року, перейшли до новоствореної Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яка розпочала свою діяльність лише з 09 січня 2020 року, тому не могла порушити до моменту свого створення норми, які регулюють строки розгляду скарги. Вказане, скаржник вважає, свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції ст.20 ЗУ «Про звернення громадян» та п.4 Порядку розгляду скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Висновки суду щодо порушення процедури розгляду скарги Колегією не відповідають обставинам справи;
-ТОВ «Ханбер» не надавало згоду Обслуговуючому кооперативу «Екодом-1» на відчуження майнових прав або безпосередньо об`єкту нерухомості квартири АДРЕСА_7 та паркомісця АДРЕСА_5 у клубному будинку «GRAF» Саргсяну А.В., та така згода протоколом Загальних зборів TOB «Ханбер» не оформлялася;
-за умовами статуту ОК «Екодом-1» для затвердження рішення прийнятого головою кооперативу щодо вступу ОСОБА_1 до складу Асоційованих членів ОК «Екодом-1» необхідно було проводити загальні збори членів ОК «Екодом-1», проте матеріали справи не містять доказів прийняття такого рішення загальними зборами ОК «Екодом-1»;
-в матеріалах справи відсутнє рішення загальних зборів ОК «Екодом-1» щодо надання згоди голові обслуговуючого кооперативу ОСОБА_14 на відчуження майнових прав або безпосередньо об`єкту нерухомості квартири АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 ;
-висновком судово-економічної експертизи №22.12/04 від 27 лютого 2023 року підтверджується не відображення в бухгалтерському обліку та звітності ОК «Екодом-1» інформації щодо розрахунку ОСОБА_1 за договором №61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року, договором №2 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2017 року, та не проведення цих розрахунків;
-в матеріалах справи відсутні копії первинних документів, які б підтверджували господарську операцію, а саме сплату коштів ОСОБА_1 за вказаними вище договорами, тоді як копії довідок та актів, що містяться у справі не є первинними документами, тому не можуть підтверджувати здійснення таких операцій;
-висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року №640/1298/19 не підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи, з огляду на відмінність спірних правовідносин;
-позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, оскільки ст.ст. 387, 388 ЦК України стосуються захисту прав лише особи, яка була власником майна на час коли інша особа отримала на нього право власності, при цьому майно повинно вибути з власності особи. З матеріалів справи убачається, що на час існування державної реєстрації за ОСОБА_1 на паркомісце №3 та квартиру АДРЕСА_7 , це ж майно було також зареєстровано за ТОВ «Ханбер», тобто спірні об`єкти нерухомості не вибували з власності позивача поза його волею та не переходили до власності відповідачів на підставі одного і того самого правочину, на підставі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/5. Цей наказ не став підставою набуття права власності на дані об`єкти відповідачами, що унеможливлює використання форми правого захисту передбаченої ст.ст.387,388 ЦК України;
-позов поданий позивачами підлягав залишенню без руху з підстав не сплати позивача судового збору у розмірі, визначеному законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат П`ятигорець І.О., просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48046548, №48045003, №48047480, №48048524, №48047902, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 , №48044135, №48043447, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_11 , №48049075, яке стосується набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_4 та в частині витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 паркомісця №5 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 , в інтересах якої діє адвокат Пугач Р.І., просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5 та витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 паркомісця №27 за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення в цій частині – про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що:
-позовні вимоги про визнання дій Міністерства Юстиції України незаконними та скасування наказу від 06 лютого 2020 року №452/5 не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки мали б розглядатися у порядку адміністративного судочинства, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі;
-постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №420/3933/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року, відмовлено у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. про визнання протиправним і скасування вказаного вище наказу. Ці судові рішення, з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи;
-позивачі порушували питання про скасування наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року №452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 липня 2019 року №48049075, тоді як суд першої інстанції у порушення принципу диспозитивності прийняв рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року №48049075;
-при зверненні з позовом до суду, позивачі допустили зловживання процесуальними правами, оскільки подали декілька позовів до одного і того ж самого відповідача з цих самих підстав;
-суд ухвалив оскаржуване рішення без участі позивача ОСОБА_4 або його належного представника, оскільки адвокат Заяць К.В., який діяв в інтересах ОСОБА_4 , не надав суду належних доказів на підтвердження його повноважень на представництво інтересів останнього саме у Приморському районному суді м. Одеси, тому суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання;
-позовну заяву було подано без додержання вимог, передбачених ст. 175 і 177 ЦПК України, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений строк, тому суд мав постановити ухвалу про залишення позову без розгляду. При зверненні з позовом позивачі взагалі не виконали вимогу щодо сплати судового збору за подання позову;
-надана ОСОБА_16 копія квитанції до прибуткового касового ордеру від 19 січня 2017 року про начебто сплату ним 25000 у.о. США за паркомісце № 27 оформлена з явними порушеннями вимог чинного законодавства України, в ній не вказано в якій валюті чи грошовій одиниці від ОСОБА_4 начебто здійснено приймання грошових коштів, ця квитанція містить протиріччя умовам договору №27, укладеним з ОСОБА_16 і не підтверджує, що ним здійснена будь-яка оплата за вказане паркомісце, тому він не може вважатися власником цього нерухомого майна;
-на підставі реальних та дійсних документів, право власності на паркомісце №27 будинку АДРЕСА_1 було зареєстровано за Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал» ще 04 липня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності:32285521, та у подальшому 22 червня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал» та ОСОБА_9 , остання набула права власності на вказане майно на підставі належних документів;
- ОСОБА_4 не являвся власником вказаного вище паркомісця, тому не може витребовувати таке майно в порядку ст. 387 ЦК України;
-допит свідка ОСОБА_17 у порушення вимог процесуального закону проведено під час підготовчого судового засідання, а не під час розгляду справи по суті, при цьому під час її допиту не з`ясовано ряд обставин, які мають важливе значення для розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , в інтересах якої діє адвокат Воронков В.О., просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року № 452/5 в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48044135, №48043447, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_11 та витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 паркомісця №20 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 у частці 2/3 та ОСОБА_3 у частці 1/3, витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 паркомісця №21 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 у частці 2/3 та ОСОБА_3 у частці 1/3 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що:
-відповідно до умов Договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року та Додаткової угоди до нього від 15 грудня 2015 року без погодження загальних зборів учасників ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» не мав повноважень укладати з ОСОБА_18 договори № 20 від 02 лютого 2017 року та № 21 від 21 лютого 2017 року, тоді як згідно відповіді на адвокатський запит, ТОВ «Ханбер» не надавало такої згоди на укладення вказаних вище правочинів;
-ОК «Екодом-1» в особі голови кооперативу, не мало повноважень самостійно розпоряджатися вказаним вище майном, оскільки ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» не закінчили порядок розподілу об`єкту, акт розподілу площ (приміщень) в об`єкт, сторонами не підписувався;
-загальними зборами членів ОК «Екодом-1» не затверджувалося рішення, прийняте головою кооперативу ОСОБА_17 щодо прийняття 
ОСОБА_19 до складу асоційованих членів ОК «Екодом-1»;
- ОСОБА_19 не сплачувалися кошти ОК «Екодом-1» за вказаними вище договорами про сплату пайових внесків, що підтверджується звітом про фактичні результати виконаних погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21 грудня 2021 року, складеного ТОВ «Арте Аудит» та висновком експерта №22.12/04 судово-економічної експертизи від 27 лютого 2023 року;
-вказані вище договори укладені головою кооперативу ОСОБА_17 від імені ОК «Екодом-1» з перевищенням повноважень та порушенням вимог норм матеріального права, оскільки повноваження щодо розпорядження майном наділені лише загальні збори кооперативи, які не надавали згоду на відчуження майна, тому з огляду на пункти 5.18, 5.19 Статуту ОК «Екодом-1», вказані вище договори є недійсними. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі 617/205/15-ц;
-обставини законності прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу від 06 лютого 2020 №452/5 вже було предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду справи №420/3933/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд, з висновками якого погодився Верховний Суд, прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. про визнання протиправним і скасування вказаного вище наказу. Ці судові рішення, з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи;
-договір укладений між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» за своїм змістом цілком відповідає ознакам договору про спільну діяльність, зважаючи на те, що він визначає спільну мету для сторін, питання координації спільних дій, порядок розподілу отриманого результату, у зв`язку з чим під час його укладення та виконання сторони керувалися ст. 1130 ЦК України. Тому державна реєстрація права власності на спірні об`єкти не могла проводитися без застосування п.41 Порядку №1127 (в редакції чинній на час проведення реєстраційних дій), оскільки цієї нормою передбачено надання договору про спільну діяльність, без наявності якого неможливо встановити причетність ОК «Екодом-1» до будівництва клубного будинку «Graf»;
-рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48044135, № 48043447 прийняті за відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обов`язкових документів - зокрема, додатку № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) Об`єкта» до укладеного між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» договору про співпрацю № 1 від 22 лютого 2015 року, чим порушено п.41 Порядку №1127 (в редакції чинній на момент вчинення реєстраційних дій);
-станом на 14 січня 2020 року Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції не існувало, питання щодо розгляду скарг ТОВ «Ханбер» та ТОВ «Екодом-1» від 28 жовтня 2019 року та скарги ОСОБА_13 від 27 січня 2019 року, перейшли до новоствореної Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яка розпочала свою діяльність лише з 09 січня 2020 року, тому не могла порушити до моменту свого створення норми, які регулюють строки розгляду скарги. Вказане свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції ст.20 ЗУ «Про звернення громадян» та п.4 Порядку розгляду скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Висновки суду щодо порушення процедури розгляду скарги Колегією не відповідають обставинам справи;
-висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі №640/1298/19, щодо застосування норм права, не підлягають під час розгляду цієї справи, зважаючи на відмінність та не подібність спірних правовідносин;
-на час існування державної реєстрації за ОСОБА_19 на вказане майно, у цей період також існувала реєстрація права власності на ці ж самі об`єкти за ТОВ «Ханбер», тобто спірні об`єкти нерухомості не вибували з власності ОСОБА_12 , поза його волею та не переходили до власності відповідача на підставі одного і того самого правочину, на підставі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/5. Цей наказ не став підставою набуття права власності на дані об`єкти відповідачем, що унеможливлює використання способу захисту передбаченої ст.ст.387, 388 ЦК України;
-позовні вимоги щодо визнання незаконними дій Міністерства Юстиції України та скасування його наказу мають розглядатися у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, зважаючи на суб`єктний склад та характер спірних правовідносин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат Чирка О.О., просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06 лютого 2020 року №452/5 та витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_8 паркомісця №4 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що:
-ОК «Екодом-1» ніколи не був власником об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не міг їх реалізовувати без згоди ТОВ «Ханбер», яке і є власником, оскільки з огляду на положення Договору про співробітництво № 1 та Додаткової угоди до нього, кооператив не мав право укладати договори про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» без належного на те дозволу забудовника;
-ані ОК «Екодом-1», ані ТОВ «Ханбер» не схвалювали укладення правочинів з ОСОБА_1 , то вони є такими, що вчинені без дотримання загальних вимог, необхідність для їх чинності, тому є нікчемними в силу закону;
-ОК «Екодом-1» в особі Голови кооперативу Корнієнко (дівоча-Дзюба) Н.О договір про сплату пайових внесків № 4 від 14 березня 2017 року не укладався та не підписувався, для підписання вищевказаного Договору невстановленою особою незаконно використано факсиміле, з підписом ОСОБА_20 , письмової згоди на використання якого для підписання вищевказаного Договору ОСОБА_20 не надавала;
-умови вказаного вище Договору не виконувалися, оскільки на розрахунковий рахунок ОК «Екодом-1» зазначені кошти від ОСОБА_1 не надходили, що підтверджується звітом про фактичні результати виконаних погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21 грудня 2021 року, складеним ТОВ «Арте Аудит»;
-постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 420/3933/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року, апеляційні скарги Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Обслуговуючий кооператив «Екодом-1», ОСОБА_13 , про визнання протиправним та скасування наказу від 06 лютого 2020 року №452/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Тобто обставини щодо законності винесення наказу Міністерства юстиції України № 452/5 від 06 лютого 2020 року вже досліджувались під час розгляду справи №420/3933/20;
-першочергова реєстрація права власності на паркомісце №4 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 здійснювалась лише на підставі договорів про сплату пайових внесків та актів прийому передачі. На час винесення рішень державним реєстратором не був завантажений технічний паспорт та довідка про повну сплату пайових внесків, чим порушено вищевказані норми матеріального права;
- ОСОБА_1 повинні були надаватися завірені відповідним кооперативом копії: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, дані документи не надаються відповідно до ст.77 Порядку №1127 у разі надання даних копій самим кооперативом. Матеріали справи не містять доказів того, що Обслуговуючий кооператив «Екодом-1» подавав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які документи, тому ці документи повинен був надати ОСОБА_1 , що не було враховане реєстратором під час проведення державної реєстрації права власності за ним на цей об`єкт, у зв`язку з чим державним реєстратором порушено п.80 та п.77 Порядку №1127 при проведенні зазначених вище реєстраційних дій, як вірно зазначено про це в оскаржуваному наказі;
-договір укладений між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» цілком відповідає ознакам договору про спільну діяльність, оскільки він визначає спільну для сторін мету, питання координації спільних дій, порядок розподілу отриманого результату, у зв`язку з чим при його укладенні та виконанні сторони керувались саме ст. 1130 ЦК України, тому державна реєстрація права власності на спірні об`єкти не могла проводитися без застосування п.41 Порядку №1127 (в редакції чинній на час проведення реєстраційних дій), оскільки лише цією нормою передбачено надання договору про спільну діяльність, без наявності якого неможливо встановити причетність ОК «Екодом-1» до будівництва клубного будинку «Graf» в якому знаходиться спірне нерухоме майно;
-рішення державного реєстратора Мельничука В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року прийнято за відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обов`язкових документів - зокрема, додатку № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) Об`єкта» до укладеного між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» договору про співпрацю № 1 від 22 жовтня 2015 року, чим порушено вимоги п.41 Порядку №1127 (в редакції чинній на момент вчинення реєстраційних дій);
-сторони не здійснили фактично розподіл приміщень, в подальшому підписаного додатку №3 в системній папці завантажено не було, у зв`язку з чим державний реєстратор повинен був, відповідно до ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію на вищезазначені об`єкти нерухомості, у зв`язку з відсутністю всіх документів необхідних для її проведення;
-на час існування державної реєстрації за ОСОБА_1 на паркомісце №4 паралельно існували реєстрації за ТОВ «Ханбер» на паркомісце №4, тобто спірні об`єкти нерухомості не вибували з власності позивача поза його волею та не переходили до власності відповідачів на підставі одного і того самого правочину, на підставі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/5 та інших одних і тих самих рішень та дій, які призводили до одночасного вибуття із власності позивача майна та набуття на нього права власності відповідачами. Цей наказ не став підставою набуття права власності на дані об`єкти відповідачами, що унеможливлює використання способу захисту передбаченого ст.ст.387, 388 ЦК України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи 

Щодо відзиву на апеляційні скарги
У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Пояснення учасників справи

Представниця Міністерства юстиції України Санагурська Р.С. підтримала апеляційну скаргу, подану Міністерством юстиції України, просила її задовольнити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_9 , адвокат Пугач Р.І., підтримав апеляційну скаргу, подану ОСОБА_9 .
Представниця ОСОБА_8 , адвокат Чирка О.О. підтримала апеляційну скаргу, подану ОСОБА_8 .
Представник ОСОБА_10 , адвокат Досковський В.Г. підтримав апеляційну скаргу, подану ОСОБА_10 .
Представник ОСОБА_6 , адвокат Воронков В.О. підтримав апеляційну скаргу, подану ОСОБА_6 .
Представник ОК «Екодом-1», адвокат Згода О.О., підтримав подані апеляційні скарги.
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Заяць К.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, просив оскаржуване рішення залишити без змін.
ТОВ «Сайленд», ТОВ «Ханбер», будучі повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, шляхом доставлення судової повістки-повідомлення до їх електронного кабінету, в судове засідання не з`явилася, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи не подавали.
Судова повістка-повідомлення, надіслана ОСОБА_8 повернулась з відміткою про вручення, що підтверджується повідомленням про вручення № R068070488810.
Судові повістки надіслані ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 повернулася на адресу суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тому, з огляду на положення п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України, особи вважаються такими, що отримали цю поштову кореспонденцію, а відтак і повідомленими про розгляд справи.
Неявка в судове засідання зазначених вище учасників справи, зважаючи на положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи

З метою забезпечення будівництва за адресою: АДРЕСА_8 , ТОВ «Ханбер» (сторона 1) уклало з ОК «Екодом-1» (сторона 2) договір про співробітництво від 22 жовтня 2015 року № 1, відповідно до якого сторони домовилися об`єднати зусилля під час будівництва багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими громадськими приміщеннями за вказаною адресою.
Відповідно до пункту 2.1 договору сторони домовилися, що поділ об`єкта здійснюється в таких частках:
2.1.1 частка сторони - 1 складає 2 295,9 кв.м квартир, розташованих на 3, 4, 5, 7 поверхах, і одне парко місце;
частка сторони - 2 складає всі інші приміщення об`єкта.
У пункті 2.2 сторони домовилися, що розподіл об`єкта здійснюватиметься у два етапи:
-Перший етап. Разом з підписанням цього договору сторони підписують додаток № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) в об`єкті» до цього договору, який є актом розподілу майнових прав на приміщення (квартири) в об`єкті» до цього договору шляхом приведення його у відповідності до положень пунктів 2.1.1, 2.1.2.
-У випадку якщо після внесення стороною 2 змін до проектної документації буде змінене планування і/або розташування приміщень, які становлять частку сторони 1 і закріплені за нею згідно з додатком № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) в об`єкті» до цього договору, сторона 1 має пріоритетне право обрати інші приміщення (майнові права на інші приміщення) рівнозначної площини з числа приміщень (майнових прав), які складають частку сторони 2 на власний розсуд.
У пункті 2.3 сторони дійшли згоди про розподіл результатів спільної діяльності у порядку, передбаченому пунктами 2.1, 2.1 цього договору.
Оформлення та реєстрація прав власності на належні сторонам частки об`єкта здійснюється сторонами самостійно після прийняття об`єкта в експлуатацію (пункт 2.4).
У пункті 8.6 вказано, що цей договір не є договором простого товариства та договором суперфіцію. Для повного розуміння правового змісту договору та його однакового тлумачення сторони підтверджують, що він є змішаним договором згідно зі статтею 628 ЦК України. В умовах, не передбачених договором, сторони керуються діючим чинним законодавством України. До цього договору положення статті 1141 ЦК України не застосовуються (т. 1, а. с. 210–216).
15 грудня 2015 року ТОВ «Ханбер» (сторона 1) та ОК «Екодом-1» (сторона 2) уклали додаткову угоду № 1 до договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року № 1, відповідно до якої сторони дійшли до згоди внести зміни в пункт 2.1 договору, виклавши його наступним чином:
2.1.1 всі приміщення, створені в результаті будівництва об`єкта, належать стороні 1;
2.1.2 сторона 2 здійснює, за попередньою письмовою згодою сторони 1, продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі відповідно до чинного законодавства України і отримує грошові кошти від продажу, які направляються виключно на будівництво об`єкта. Сторона 2 не має права здійснювати продаж приміщень об`єкта або інше відчуження прав на приміщення без отримання згоди сторони 1.
Згідно з пунктом 2 додаткової угоди сторони дійшли згоди виключити пункти договору 2.2–2.4.
Відповідно до пункту 11 додаткової угоди сторони дійшли згоди припинити дію акта розподілу площ (приміщень) у об`єкті (т. 1, а. с. 217, 218).
29 грудня 2018 року державним реєстратором комунального підприємства «Будинок юстиції» Хоміною М. І. до бази даних заяв Державного реєстру прав було внесено системну папку щодо багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за № 32053275. До відповідної системної папки було завантажено такі документи: сертифікат ДАБІ від 28 грудня 2018 року № ОД 162183622574; дозвіл на виконання будівельних робіт від 14 листопада 2018 року ОД № 11218318115, виданий Управлінням ДАБК Одеської міської ради; додаткову угоду, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. 07 грудня 2016 року, зареєстровану в реєстрі за № 1905; договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. 25 березня 2014 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1905; відомості з Державного земельного кадастру від 29 грудня 2018 року № 6806972; перелік інвесторів, виданий ТОВ «Ханбер»; розпорядження, видане Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради 29 грудня 2018 року за № 569; довідку з адресного реєстру Одеської міської ради від 29 грудня 2018 року № 379957/1, видану юридичним департаментом Одеської міської ради; договір про співпрацю, укладений 22 жовтня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1».
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48047480 від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1884948251101 на об`єкт нерухомого майна (паркомісце № 3) за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за № 32641648. Підставою виникнення права власності зазначено: акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 22 березня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 , договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 3, виданий 10 березня 2017 року, видавник ОК «Екодом-1» (т. 1, а. с. 40).

До суду надано укладений 10 березня 2017 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 договір № 3 про сплату пайових внесків в ОК «Екодом-1», за умовами якого ОК «Екодом-1» зобов`язується організовувати будівництво дворівневого підземного паркінгу у багатоповерховому житловому будинку з підземними паркінгом та вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором, та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство у ОК «Екодом-1» та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: паркомісце, секція 1, поверх - 2, загальна площа 16 кв. м, номер 3, вказана площа проектна, номер будівельний ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 45–51).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 238 від 10 березня 2017 року ОСОБА_1 сплатив ОК «Екодом-1» за паркомісце № 3 грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США (т. 1, а. с. 53).
Згідно з довідкою від 10 березня 2017 року вих. № 11/03/2017, виданої ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» № 3 від 10 березня 2017 року зробив внесок в повному обсязі у розмірі 25 000 доларів США, згідно додатку № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 43).
22 березня 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі до договору № 3 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2019 року (т. 1 а. с. 44).
За замовленням ОСОБА_1 на вказане вище майно виготовлено технічний паспорт (т .1, а. с. 41-42).
04 березня 2019 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 укладено договір № 64-А про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» за умовами якого, ОК «Екодом-1» зобов`язується організовувати будівництво багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 , за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва, обумовлену цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови кооперативу про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство у ОК «Екодом-1» та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 передається з наступними характеристиками: квартира, поверх 12, загальна площа 52,9 кв. м, кількість кімнат АДРЕСА_9 , вказана площа проєктна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 61–67).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 04 березня 2019 року № 455, ОСОБА_1 сплатив ОК «Екодом-1» за квартиру АДРЕСА_10 грошові кошти у розмірі 103 155 дол. США (т. 1, а. с. 69).
Згідно з довідкою від 04 березня 2019 року вих. № 04/03/2019, виданою ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року № 64-А зробив внесок в повному обсязі у розмірі 103 155 доларів США, згідно додатку № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 60).
14 червня 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі до договору № 64-А про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року (т. 1 а. с. 59).
На замовлення ОСОБА_1 на вказане майно виготовлено технічний паспорт (т. 1 а. с. 55–57).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48045003 від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1884835351101 на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_11 , проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за № 32639470. Підставою виникнення права власності зазначено: договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 64-А, виданий 04 березня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 14 червня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 14 червня 2019 року, виданик: ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 54).
14 березня 2017 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 укладено договір № 4 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», за умовами якого ОК «Екодом-1» зобов`язується організувати будівництво дворівневого підземного паркінгу у багатоповерховому житловому будинку з підземними паркінгом та вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство у ОК «Екодом-1» та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: паркомісце, секція 1, поверх-2, загальна площа 16 кв. м, номер 4, вказана площа проектна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1 а. с. 75–80).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 252
від 14 березня 2017 року, ОСОБА_1 сплатив ОК «Екодом-1» за паркомісце № 4 грошові кошти у розмірі 25000 дол. США (т. 1, а. с. 82).
Згідно з довідкою від 14 березня 2017 року вих. № 15/03/2017, виданою ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» № 4 від 14 березня 2017 року зробив внесок в повному обсязі у розмірі 25 000 дол. США, згідно з додатком № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 73).
12 квітня 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі до договору № 4 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 14 березня 2019 року (т. 1, а. с. 74).
На замовлення ОСОБА_1 на вказане майно виготовлено технічний паспорт (т. 1, а. с. 71–72).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна (паркомісце № 27) за адресою: АДРЕСА_1 , від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 188499515101, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за № 32642541. Підставою виникнення права власності зазначено: акт прийому передачі, серія та номер: б/н, виданий 12 квітня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 , договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 4, виданий 14 березня 2017 року, видавник: ОК «Екодом-1»
19 січня 2017 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_4 укладено договір № 27 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», за умовами якого ОК «Екодом-1» зобов`язується організувати будівництво дворівневого підземного паркінгу у багатоповерховому житловому будинку з підземним паркінгом та вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство у ОК «Екодом-1» та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: паркомісце, секція 1, поверх - 2, загальна площа 15,44 кв. м, номер 27, вказана площа проектна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 91–97).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера, ОСОБА_4 сплатив ОК «Екодом-1» за паркомісце № 27 грошові кошти у розмірі 25 000 дол. США (т. 1, а. с. 109).
Згідно з довідкою від 19 січня 2017 року вих. № 20/01/2017, виданою ОК «Екодом-1», ОСОБА_4 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» № 27 від 19 січня 2017 року зробив внесок в повному обсязі у розмірі 25 000 дол. США, згідно з додатком № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 89).
У лютому 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_4 підписали акт прийому-передачі до договору № 27 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1»
від 19 січня 2017 року (т. 1, а. с. 88).
На замовлення ОСОБА_4 на вказане майно виготовлено технічний паспорт (т. 1, а. с. 85–87).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48049075
від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1885020551101 на об`єкт нерухомого майна (паркомісце) за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 за № 32643066. Підставою виникнення права власності зазначено договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 27, виданий 19 січня 2017 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_4 , акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 13 лютого 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 73).
02 лютого 2017 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_11 укладено договір № 20 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», за умовами якого ОК «Екодом-1» зобов`язується організовувати будівництво дворівневого підземного паркінгу у багатоповерховому житловому будинку з підземними паркінгом та вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь кооперативу договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство у ОК «Екодом-1» та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: паркомісце, секція 1, поверх - 2, загальна площа 16,20 кв. м, номер 20, вказана площа проектна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 117-123).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 259 від 02 лютого 2017 року, ОСОБА_11 сплатив ОК «Екодом-1» за паркомісце № 20 грошові кошти у розмірі 25 000 дол. США (т. 1, а. с. 135).
Згідно з довідкою від 02 лютого 2017 року вих. № 02/02/2017, виданою ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» № 20 від 02 лютого 2017 року зробив внесок в повному обсязі у сумі 25 000 дол. США згідно з додатком № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 89).
21 березня 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_11 підписали акт прийому-передачі до договору № 20 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 02 лютого 2017 року (т. 1, а. с. 115).
На замовлення ОСОБА_11 на вказане майно виготовлено технічний паспорт (т. 1, а. с. 112–114).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48044135 від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1884780151101 на об`єкт нерухомого майна (паркомісце № 20) за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_11 за № 32638430. Підставою виникнення права власності зазначено договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 20, виданий 02 лютого 2017 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 , акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 21 березня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 (т. 1, а. с. 110).
21 лютого 2017 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_11 укладено договір № 21 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» за умовами якого, ОК «Екодом-1» зобов`язується організувати будівництво дворівневого підземного паркінгу у багатоповерховому житловому будинку з підземним паркінгом та вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором, та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство в ОК та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: паркомісце, секція 1, поверх - 2, загальна площа 17 кв. м, номер 21, вказана площа проєктна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 142-148).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 253
від 21 лютого 2017 року ОСОБА_11 сплатив ОК «Екодом-1» за паркомісце № 21 грошові кошти у розмірі 25 000 дол. США (т. 1, а. с. 151).
Згідно з довідкою від 21 лютого 2017 року вих. № 22/02/2017, виданою
ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків у ОК «Екодом-1» № 21 від 21 лютого 2017 року зробив внесок в повному обсязі у сумі 25 000 дол. США, згідно з додатком № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 141).
14 лютого 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_11 підписали акт прийому-передачі до договору № 21 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 21 лютого 2017 року (т. 1, а. с. 150).
За замовленням ОСОБА_11 на вказане майно виготовлено технічний паспорт (т. 1, а. с. 138–140).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48043447 від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1884780151101 на об`єкт нерухомого майна (паркомісце № 21) за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_11 за № 32638430. Підставою виникнення права власності зазначено договір про сплату пайових внесків, серія та номер: 21, виданий 21 лютого 2017 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 , акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 14 лютого 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», ОСОБА_11 (т. 1, а. с. 136).
04 березня 2019 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 укладено договір № 61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», за умовами якого ОК «Екодом-1» зобов`язується організувати будівництво багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими громадськими приміщення на АДРЕСА_8 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК «Екодом-1», здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва, обумовлену цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на них, а учасник зобов`язується сплатити ОК «Екодом-1» внески у розмірах та в порядку, встановлених договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого договором для учасника (пункт 1.1). Договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ОК «Екодом-1». Після сплати вступного внеску на користь ОК «Екодом-1» договір вважається рішенням голови ОК «Екодом-1» про прийняття учасника до асоційованих членів ОК «Екодом-1» (пункт 1.2). Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації) ОК «Екодом-1» надає учаснику довідку про асоційоване членство та довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (пункт 2.8). Сторони домовилися, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , передається з наступними характеристиками: квартира, поверх АДРЕСА_12 , вказана площа проєктна, номер будівельний. ОК «Екодом-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості (пункт 8.1) (т. 1, а. с. 152-158).
Згідно з довідкою від 04 березня 2019 року вих. № 05/03/2019, виданою ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 є асоційованим членом ОК «Екодом-1» та на підставі договору про сплату внесків в ОК «Екодом-1» № 61б від 04 березня 2019 року зробив внесок у повному обсязі у сумі 79 365 дол. США, згідно з додатком № 1 до вказаного договору (т. 1, а. с. 161).
20 червня 2019 року ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі до договору № 61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року (т. 1, а. с. 160).
Державним реєстратором Мельничуком В. О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48046548 від 01 серпня 2019 року та відкрито розділ 1884904651101 на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_13 , проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за № 32640750.
Відповідно до матеріалів реєстраційних справ, звертаючись із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначені об`єкти нерухомості, позивачі надали державному реєстратору сертифікат ДАБІ серії ОД № 162183622574, який засвідчує будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими громадськими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_8 ; загальна площа об`єкта 16 668,20; кількість поверхів 13; кількість квартир АДРЕСА_14 ; загальна площа квартир 9 972,30 кв. м; житлова площа – 3 947,5 кв. м; загальна площа вбудовано-прибудованих приміщень 579,5 кв. м; нежитлових – 6 116,4 кв. м; вартість основних фондів 20 000 000 грн. Замовник об`єкта – ТОВ «Ханбер», дата видачі сертифіката 28 грудня 2018 року.

Наказом Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/5, серед іншого, частково задоволено скарги ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» від 24 жовтня 2019 року та ОСОБА_13 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року № № 48046548, 48051368, 48045003, 48047480, 48048524, 48047902, 48050240, 48049075, 48044135, 48043447, 48049676, 48049415, 48051812, прийняті державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В. О.
Підставою прийняття зазначеного наказу слугував висновок Колегії від 22 січня 2020 року за результатами розгляду скарг ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» від 24 жовтня 2019 року, зареєстрованої в Мін`юсті 28 жовтня 2019 року за № 37231-33-19, та ОСОБА_13 від 27 листопада 2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 грудня 2019 року за № 41886-33-19.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 420/3933/20 задоволено апеляційні скарги Мін`юсту та ТОВ «Ханбер». Скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року. Прийнято у справі нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В. О. до Мін`юсту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1», ОСОБА_13 , про визнання протиправним та скасування наказу від 06 лютого 2020 року № 452/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» (т. 1, а. с. 249– 259).

Вказану постанову апеляційного суду мотивовано тим, що у справі відсутні беззаперечні підстави для висновку, що заявники зі скаргами на дії державного реєстратора Мельничука В. О. звернулися поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що слугувало б підставою для відмови у задоволенні скарги відповідно до пункту 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 420/3933/20 залишено без задоволення касаційну скаргу державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. Залишено без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 04 липня 2019 року державним реєстратором Махортовим І. О. на підставі технічного паспорта, серія та номер: б/н, виданого 05 липня 2019 року, видавник: ТОВ «Архекспертбуд», акта прийому-передачі, серія: б/н, виданий 25 березня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», довідка, серія та номер: 19/03/25, виданий 25 березня 2019 року, виданий ОК «Екодом-1», договору про сплату пайових внесків, серія та номер: 27, виданий 17 грудня 2018 року, видавник: ОК «Екодом-1», зареєстровано право приватної власності АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал» на паркомісце № 27, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,4 кв. м (т. 4, а. с.105).
22.06.2020 р. між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еко Капітал» та ОСОБА_9 були укладений договір купівлі-продажу паркомісця № 27 в будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 1120 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., 22.08.2023 р. договір про повний розрахунок від 22.08.2023 року, який зареєстрований в реєстрі за № 876 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. Відповідно до умов цих договорів ОСОБА_9 придбала спірне паркомісце № 27 за 267207,00 грн, тобто даний договір є відплатним.
Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу: 343758874 від 22.08.2023 р. за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на паркомісце № 27 в будинку АДРЕСА_1 (т. 9 а.с. 157-159).

22 серпня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г. В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1120, виданого 20 червня 2020 року, видавник: Медведенко Г. В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, договір про повний розрахунок, серія та номер: 876, виданий 22 серпня 2023 року, видавник Медведенко Г. В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_9 на паркомісце № 27, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,4 кв. м (т. 9, а. с. 152).

13 серпня 2019 року державним реєстратором Чернавською І. В. на підставі довідки, серія та номер: 19/07/30/1, виданої 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», акта прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданого 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , договору про сплату пайових внесків в ОК «Екодом-1», серія та номер: 20, виданого 17 травня 2018 року, видавник ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на паркомісце № 20, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16,2 кв. м (т. 4 а. с. 101).

13 серпня 2019 року державним реєстратором Чернавською І. В. на підставі довідки, серія та номер: 19/07/30/1, виданої 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», акта прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданого 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , договору про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», серія та номер: 21, виданого 17 травня 2018 року, видавник ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на паркомісце № 21, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17 кв. м (т. 4, а. с. 103).

25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г. В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 383, виданого 25 лютого 2020 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_8 на паркомісце № 4, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16 кв. м.

13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською О. В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 739, виданого 13 серпня 2020 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_10 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 55,1 кв. м (т. 4, а. с. 92).

22 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 6206, виданого 22 травня 2021 року, зареєстровано право приватної власності ТОВ «Сайленд» на паркомісце № 3, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16 кв. м (т. 4, а. с. 94).

25 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 6245, виданого 25 травня 2021 року, зареєстровано право приватної власності ТОВ «Сайленд» на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_13 , загальною площею 44 кв. м (т. 4, а. с. 89).

Відповідно до звіту про фактичні результати виконаних/погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21 грудня 2021 року, підготовленого ТОВ «Арте Аудит», облікові записи в регістрах бухгалтерського обліку не відображають повністю і достовірно усю інформацію проведених з учасниками кооперативу розрахунків по оплаті пайових внесків та передачі об`єктів нерухомості учасникам, зокрема: ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Також у цьому документі зазначено, що оскільки зазначені процедури не є аудитом або оглядом, проведеним відповідно до Міжнародних стандартів аудиту або Міжнародних стандартів завдань з огляду (або національних стандартів чи практик), тому ТОВ «Арте Аудит» не висловлює впевненості стосовно стану розрахунків ОК «Екодом-1» за переліченими у звіті договорами про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» станом на 01 грудня 2021 року. За умов проведення додаткових процедур, аудиту або огляду фінансових звітів згідно з Міжнародними стандартами аудиту або Міжнародними стандартами завдань з огляду (або відповідними національними стандартами чи практиками), увагу ТОВ «Арте аудит» могли б привернути інші питання, про які вони б повідомили (т. 6, а. с. 46–51).

Згідно з висновком експерта № 22.12/04 судово-економічної експертизи № 434/12-22, складеним 27 лютого 2023 року, проведеними дослідженнями наданих документів, висновки звіту про фактичні результати виконаних/погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21 грудня 2021 року, підготовленого ТОВ «Арте Аудит» в частині невідображення в бухгалтерському обліку та звітності ОК «Екодом-1» інформації щодо розрахунку ОСОБА_1 за договором № 61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року, договором № 64а про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 01 березня 2017 року, договором № 4 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 14 березня 2017 року, договором № 3 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2017 року; ОСОБА_4 за договором № 27 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 19 січня 2017 року; ОСОБА_19 за договором № 20 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 02 лютого 2017 року, договором № 21 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 21 лютого 2017 року та не проведення зазначених розрахунків підтверджуються (т. 7, а. с. 19-29).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Так, справа була предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій.
Постановою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року апеляційні скарги Міністерства юстиції України, ОСОБА_10 ,ТОВ «Сайленд», ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.10.2025 року, касаційні скарги Міністерства юстиції України, товариства з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_6 , від імені якої діє адвокат Воронков Володимир Олексійович, ОСОБА_8 , від імені якої діє адвокат Чирка Ольга Олегівна, ОСОБА_9 , від імені якої діє адвокат Пугач Родіон Іванович, ОСОБА_10 , від імені якої діє адвокат Досковський Віталій Геннадійович, задоволено частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, 18 грудня 2024 року, під час розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заяць К.В., звернувся із заявою про відмову від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_7 про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 паркомісця № 5 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 та закриття провадження у цій частині.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_7 . Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог, заявлених до ОСОБА_7 про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 паркомісця № 5 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 паркомісця № 5 за адресою: АДРЕСА_1 визнано нечинним. Закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Вирішено питання щодо судових витрат.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд не переглядає апеляційну скаргу ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат П`ятигорець І.О., на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2024 року.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Щодо оскарження наказу Мін`юсту від 06 лютого 2020 року № 452/5.

Слід зазначити, що процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1150).
Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» (пункт 4 Порядку № 1128).
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, – невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Відповідно до абзаців першого, другого частини п`ятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами розглядаються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження. У разі якщо в місячний строк розгляд скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами провести неможливо, Мін`юст, його територіальні органи встановлюють необхідний строк для її розгляду, про що повідомляється особі, яка подала скаргу. При цьому загальний строк для вирішення питань, порушених у скарзі, не може перевищувати 45 днів.
Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ця норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.
Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка вже неодноразово викладена та застосована у його постановах, зокрема, але не виключно, від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 815/2503/16, від 16 березня 2023 року у справі № 400/4409/21, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідки для його дійсності не повинні наставати взагалі).
Керуючись міркуваннями розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом з тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим по суті рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Встановлено, що розгляд скарги ОСОБА_13 , спільної скарги ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» здійснювалося Мін`юстом на двох засіданнях – 23 грудня 2019 року та 22 січня 2020 року. Відповідно, перше засідання комісії відбулося 23 грудня 2019 року у строк, встановлений законодавством. На цьому засіданні були надані пояснення та додаткові докази, які були прийняті Комісією. Саме з огляду на необхідність дослідження усіх обставин та документів, було прийнято рішення перенести розгляд скарги на іншу дату. Крім того, питання щодо розгляду скарг ОСОБА_13 , спільної скарги ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» перейшли до новоствореної Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, яка розпочала свою діяльність лише з 09 січня 2020 року.

Оскільки, скарга на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, розглядалася також як звернення, то Міністерство юстиції України повинно було об`єктивно розглянути скаргу, перевірити викладені в ній факти, а також прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечити його виконання, про що повідомити скаржника про результати розгляду скарги, а отже Міністерство юстиції України не мало можливості залишити дану скаргу без розгляду у зв`язку з порушенням термінів її розгляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в даному випадку, терміни розгляду скарг Міністерством юстиції України не впливають на встановлення факту та характеру порушень з боку державних реєстраторів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно так само і не нівелюють виявлення таких порушень у зазначеній сфері, не впливають на оцінку правомірності оскаржуваних рішень, а позивачем не заявлені вимоги про визнання неправомірними дій відповідача стосовно несвоєчасного розгляду скарги.

Наказом Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020 року № 452/ задоволено скарги ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» від 24 жовтня 2019 року та ОСОБА_13 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 серпня 2019 року № № 48046548, 48051368, 48045003, 48047480, 48048524, 48047902, 48050240, 48049075, 48044135, 48043447, 48049676, 48049415, 48051812, прийняті державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком В. О.
Підставою прийняття зазначеного наказу слугував висновок Колегії від 22 січня 2020 року за результатами розгляду скарг ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1» від 24 жовтня 2019 року, зареєстрованої в Мін`юсті 28 жовтня 2019 року за № 37231-33-19, та ОСОБА_13 від 27 листопада 2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 грудня 2019 року за № 41886-33-19.
Зазначений висновок щодо спірного майна мотивований тим, що державним реєстратором Мельничуком О. В. під час вивчення документів не враховано, що 22 жовтня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» укладено договір про співпрацю. Редакцією цього договору передбачалося, що відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2 договору визначався порядок розподілу майна, який мав відбутися між сторонами. У свою чергу, пунктом 2.2. договору визначалось, що кожна із сторін має право самостійно та без будь-якого погодження з іншою стороною на свій розсуд розпоряджатись майновими правами та приміщеннями в об`єкті, закріпленими за нею згідно з порядком, установленим договором. Так, перелік та площі розподілу мали бути закріплені у додатку № 3 «Акт розподілу площ» в Об`єкті». Пунктом 9.15 договору передбачалось, що невід`ємною частиною договору є, зокрема додаток № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) в Об`єкті». Проте у «системній папці» відповідний додаток відсутній. 15 грудня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» укладено додаткову угоду № 1 до договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року № 1, якою суттєво змінено порядок розпорядження майном, створеним в процесі спільної діяльності. Відповідно до нової редакції договору ОК «Екодом-1» здійснює, за попередньою письмовою згодою ТОВ «Ханбер», продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі та отримує грошові кошти від такого продажу, які направляються виключно на будівництво об`єкта. ОК «Екодом-1» не має права здійснювати продаж приміщень об`єкта та будь-яке інше відчуження прав та приміщень без отримання погодження ТОВ «Ханбер». У свою чергу, положення пункту 2.2 виключені з основного договору. Під час прийняття державним реєстратором Мельничуком О. В. оскаржуваних рішень № 48046548, № 48045003 не було належним чином перевірено, що у довідках, виданих ОК «Екодом-1», наявна інформація про те, що остаточна довідка про повну сплату пайового внеску буде видана останнім після повного розрахунку між сторонами відповідно до замірів технічної інвентаризації. Тому оскаржувані рішення прийняті з порушенням вимог статей 10, 18 Закону (у редакції, яка діяла на момент проведення реєстраційних дій) та пунктів 41, 80 Порядку (у редакції, яка діяла на момент проведення реєстраційних дій), оскільки державним реєстратором Мельничуком В.О. належним чином не перевірено підстави для зупинення розгляду заяви, у тому числі на відповідність документів вимогам, встановленим законом (т. 1, а. с. 13–25).

Рішення суду першої інстанції в зазначеній частині мотивовано тим, що Мін`юстом порушено вимоги пункту 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та не вірно застосовані положення пункту 41 Порядку № 1127, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі за текстом порядок № 1127) ( в редакції чинній на час проведення реєстраційних дій) для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються:
довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі;
технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).
У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., також обов`язково зазначаються у відповідній заяві відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та подаються завірені відповідним кооперативом копії:
документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта);
документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна).
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не зазначаються, а завірені кооперативом копії документів, передбачені цим пунктом, не подаються у разі, коли таким кооперативом відповідно до пункту 77 цього Порядку подано зазначені відомості та документи для долучення їх до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 77 Порядку № 1127 Державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, проводиться за заявою власника такого майна або за умови уповноваження власником такого майна на підставі договору - за заявою особи, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку.
У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав:
документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта);
затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу;
документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна).

Матеріалами справи встановлено, що першочергова реєстрація права власності на індивідуально визначене нерухоме майно за ОСОБА_1 здійснювалась лише на підставі договорів про сплату пайових внесків та актів прийому передачі. На час винесення рішень державним реєстратором не був завантажений технічний паспорт та довідка про повну сплату пайових внесків, чим порушено вищевказані норми матеріального права.
Тобто, державному ресторатору, ОСОБА_22 повинні були надаватися завірені відповідним кооперативом копії: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, дані документи не надаються відповідно до ст. 77 Порядку №1127 у разі надання даних копій самим кооперативом.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів того, що Обслуговуючий кооператив «Екодом-1» подавав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які документи, що не було враховане реєстратором під час проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_22 на даний об`єкт, у зв`язку з чим державним реєстратором порушено п. 80 та п. 77 Порядку № 1127 при проведенні вищезазначених реєстраційних дій, що було визначено в оскаржуваному наказі.

Відповідно до п. 41 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:
1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;
2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;
3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;
4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);
5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Встановлено, що 22.10.2015 року між ТОВ «Ханбер» та OK «Екодом-1» укладено договір про співробітництво № 1, предметом якого визначено діяльність сторін, яка направлена на будівництво клубного будинку «GRAF» та отримання в ньому приміщень у порядку, встановленому таким договором.
Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ст. 1131 Цивільного кодексу України).

Таким чином, за своїм змістом договір укладений між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» цілком відповідає ознакам договору про спільну діяльність, отже, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, про те, що державний реєстратор під час проведення вищевказаних реєстраційних дій не повинен був керуватися п. 41 Порядку №1127 є помилковими.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що Наказ № 452/5 від 06.02.2020 року, прийнято на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції від 22.01.2020 року.
Міністерство юстиції України розглядаючи скаргу та приймаючи відповідний Наказ діяло виключно в межах своїх повноважень та не оспорювало цивільне (майнове) право позивача, а здійснювало контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав і розглянуло скарги на рішення, дії державних реєстраторів, подані особами, які не визнають або ж оспорюють набуття, зміну чи припинення речового права заявника.
Відтак, Міністерство юстиції України встановлювало наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, але ніяким чином не вирішував спір про право.

Також, слід зазначити, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 420/3933/20 задоволено апеляційні скарги Мін`юсту та ТОВ «Ханбер». Скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року. Прийнято у справі нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В. О. до Мін`юсту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом-1», ОСОБА_13 , про визнання протиправним та скасування наказу від 06 лютого 2020 року № 452/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» (т. 1, а. с. 249– 259).
Вказану постанову апеляційного суду мотивовано тим, що у справі відсутні беззаперечні підстави для висновку, що заявники зі скаргами на дії державного реєстратора Мельничука В. О. звернулися поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що слугувало б підставою для відмови у задоволенні скарги відповідно до пункту 8 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 420/3933/20 залишено без задоволення касаційну скаргу державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. Залишено без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року.
Залишаючи без змін вказану постанову апеляційного суду, Верховний Суд керувався тим, що судом апеляційної інстанції було досліджено зміст скарг третіх осіб та встановлено, що вони містять належні обґрунтування на підтвердження дати, з якої заявники (треті особи) довідалися про порушення своїх прав оскаржуваними рішеннями позивача. Судом апеляційної інстанції було зазначено, що, заперечуючи щодо вказаних у заяві дат ознайомлення з оскаржуваними рішеннями, позивач будь-яких доказів, які б свідчили про те, що про порушення своїх прав заявники могли довідатися раніше, не надав.

Щодо визнання права власності шляхом витребування з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст. 41 Конституції України кожному надано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» закріплено порядок інвестування та фінансування об`єктів житлового будівництва, зокрема, з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.
Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Згідно з пунктом 6 статті 7 цього Закону інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою.
Статтею 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об`єкт інвестування – це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.
Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).
Власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина перша статті 387 ЦК України).
Частина перша статті 388 ЦК України містить перелік підстав, за яких власник майна має право витребовувати своє майно, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (підпункт 3 зазначеної статті).
Якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Оскільки, після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник позбавлений права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи.

Таким чином, інвестор наділений правом вимагати повернення належного йому об`єкта інвестування від будь-якої іншої особи.
За умови виконання інвестором власних зобов`язань за інвестиційним договором після завершення відповідно до вимог закону будівництва об`єкта інвестування у інвестора виникають права, тотожні праву власності, а відтак інвестор може ставити питання про витребування такої житлової нерухомості від інших осіб, які нею незаконно заволоділи.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21).

Таким чином, ключовим питанням при вирішенні цього спору є встановлення обставин не тільки укладення, а й безпосереднього виконання позивачем та відповідачем Договору про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, зокрема, оплата вартості об`єкта нерухомості, на підставі чого інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування та право власності на збудоване нерухому майно.

Згідно з частиною другою статті 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція – це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом частини другої статті 9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правилу цієї норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі – Положення № 88).
Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення № 88, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, визначено, що первинні документи – це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції – це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Виходячи з визначення законодавцем поняття первинного документа, підтвердженням господарської операції є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
При цьому Податковий кодекс України (далі – ПК України) та Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не розглядають невідповідність цивільно-правових повноважень особи на те, щоб діяти від імені юридичної особи, як самостійну підставу неналежності оформлених первинних документів, а складені нею первинні документи не позбавляють правового значення у випадку фактичного руху активів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення № 88 первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Такі правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 (провадження
№ 11-200апп21) (пункти 78–83).
Отже, підтвердженням господарської операції є її фактичне здійснення та належним чином оформлені відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення № 88 первинні бухгалтерські документи.

У постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 910/14900/19 зроблено висновки про те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту проведення господарської операції сторони не позбавлені можливості доводити ці факти іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Потрібно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.

Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 148 розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.
У пункті 3 Положення визначено, що касовий ордер – це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Касові операції – це операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачою готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.
Відповідно до пункту 5 Положення № 148 суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків.
Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунка, а також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства.
Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17 (провадження № 61-37213св18) та від 01 жовтня 2025 року у справі № 757/20926/20-ц (провадження № 61-7369св25).
Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 21-4266а15, постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 809/1718/15, від 16 листопада 2022 року у справі № 1340/5529/18 господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків і руху його капіталу, а за змістом вже згаданої вище постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 (провадження № 11-200апп21) господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 сформувала підхід до оцінки реальності господарських операцій, згідно з яким аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64).

22 серпня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1120, виданого 20 червня 2020 року, видавник: Медведенко Г.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, договір про повний розрахунок, серія та номер: 876, виданий 22 серпня 2023 року, видавник Медведенко Г.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_9 на паркомісце № 27, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,4 кв. м (т. 9, а. с. 152).
13 серпня 2019 року державним реєстратором Чернавською І. В. на підставі довідки, серія та номер: 19/07/30/1, виданої 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», акта прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданого 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , договору про сплату пайових внесків в ОК «Екодом-1», серія та номер: 20, виданого 17 травня 2018 року, видавник ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на паркомісце № 20, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16,2 кв. м (т. 4 а. с. 101).
13 серпня 2019 року державним реєстратором Чернавською І. В. на підставі довідки, серія та номер: 19/07/30/1, виданої 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1», акта прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданого 30 липня 2019 року, видавник: ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , договору про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», серія та номер: 21, виданого 17 травня 2018 року, видавник ОК «Екодом-1» та ОСОБА_6 , зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на паркомісце № 21, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17 кв. м (т. 4, а. с. 103).
25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 383, виданого 25 лютого 2020 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_8 на паркомісце № 4, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16 кв. м.
13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською О.В. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 739, виданого 13 серпня 2020 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_10 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 55,1 кв. м (т. 4, а. с. 92).
22 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 6206, виданого 22 травня 2021 року, зареєстровано право приватної власності ТОВ «Сайленд» на паркомісце № 3, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 16 кв. м (т. 4, а. с. 94).
25 травня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 6245, виданого 25 травня 2021 року, зареєстровано право приватної власності ТОВ «Сайленд» на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_13 , загальною площею 44 кв. м (т. 4, а. с. 89).

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такі обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.

Укладаючи вищезазначені договори придбання нерухомого майна, сторони договорів створили презумпцію вчинення ними певних дій, спрямованих на виконання умов договорів.

Разом з цим, відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 27 лютого 2023 року № 22.12/04, підтверджується не відображення в бухгалтерському обліку та звітності ОК «Екодом-1» інформації щодо розрахунку ОСОБА_1 за договором № 61б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 04 березня 2019 року, договором № 64а про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 01 березня 2017 року, договором № 4 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 14 березня 2017 року, договором № 3 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 10 березня 2017 року; ОСОБА_4 за договором № 27 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 19 січня 2017 року; ОСОБА_19 за договором № 20 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 02 лютого 2017 року, договором № 21 про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 21 лютого 2017 року та непроведення зазначених розрахунків.

Отже, ураховуючи предмет спору у цій справі, колегія суддів вважає, що зазначена експертиза є одним із засобів доказування, а тому, критично оцінює доводи апеляційних скарг про те, що експертом було вирішено лише питання, щодо того, чи підтверджуються документально висновки звіту про фактичні результати виконаних погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21 грудня 2021 року, підготовленого ТОВ «Арте Аудит».

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок судово-економічної експертизи від 27 лютого 2023 року № 22.12/04, підтверджує, те, що позивачами по справі не була здійснена будь-яка оплата пайових внесків у ОК «Екодом-1».

Оскільки, позивачами не надано доказів підтвердження оплати ними вартості будівництва спірного нерухомого майна, то ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 взагалі не є власниками цього нерухомого майна.

Право власника витребувати своє майно у всіх випадках і без будь-яких обмежень при володінні цим майном набувачем без правових підстав, тобто недобросовісним набувачем, передбачено статтею 387 ЦК України, а право власника витребувати своє майно від добросовісного набувача передбачено у статті 388 ЦК України і є обмеженим.
Такий правовий висновок неодноразово висловлений Верховним Судом України в постановах від 06 грудня 2010 року у справі № 3-13г10,від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, від 21 грудня 2016 року у справі 1522/25684/12 та інших.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду зробила в постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

За таких обставин, колегія суддів виснує, що між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та спірним майном відсутній правовий зв`язок, а тому, позовні вимоги останніх про визнання права власності шляхом витребування з чужого незаконного володіння є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, 15 грудня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» укладена додаткова угода № 1 до договору про співпрацю № 1 від 22 жовтня 2015 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни в пункт 2.1 договору.
Сторони домовилися про те, що всі приміщення, створені в результаті будівництва об`єкта, належать стороні 1 (ТОВ «Ханбер»). Сторона 2 здійснює, за попередньою письмовою згодою сторони 1, продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі, відповідно до чинного законодавства України і отримує грошові кошти від продажу, які направляють виключно на будівництво об`єкта. Сторона 2 не має права здійснювати продаж приміщень об`єкта або інше відчуження прав на приміщення без отримання згоди сторони 1.

Вказана угода є дійсною та не оспорена сторонами та оскільки, після 15 грудня 2015 р. порядок взаємодії між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» полягав у тому, що ОК «Екодом-1» міг здійснювати продаж приміщень в Об`єкті, виключно за умови отримання попереднього письмового погодження ТОВ «Ханбер», яке мало бути виражене у вигляді відповідного протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ханбер», дотримання чого відсутнє, то ОК «Екодом-1» не мав права укладати будь які договори з позивачами.

Також, колегія суддів зауважує, що у грудні 2022 року ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним договір № 64А про сплату пайових внесків в ОК «Екодом-1», укладений 04 березня 2019 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 .
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 07 листопада 2024 року у справі № 522/16671/22 позов задовольнив. Визнав недійсним договір № 64А про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1», укладений 04 березня 2019 року між ОК «Екодом-1» та ОСОБА_1 .
Одеський апеляційний суд постановою від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Заяць К.В., залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2024 року – без змін.

Судові рішення у справі № 522/16671/22 мотивовані тим, що ОСОБА_10 , як інвестор за договором № 12/3а про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 11 жовтня 2018 року, уклала цей договір і виконала умови інвестування до укладення аналогічного договору щодо тієї самої квартири ОСОБА_1 , тому саме вона набула первісні майнові права (тотожні праву власності) на об`єкт інвестування – квартиру АДРЕСА_15 . Саме за грошові кошти, сплачені ОСОБА_10 протягом вересня 2018 року – січня 2019 року в якості пайових внесків ОК «Екодом-1», велось будівництво об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_15 .

Таким чином, доводи апеляційних скарг відповідачів знайшли своє відображення під час апеляційного розгляду, а тому апеляційні скарги є такими, що підлягають задоволенню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовів.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 червня 2024 року -скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд», ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимир Олександрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Обслуговуючий кооператив «Екодом-1» про визнання незаконними дій та часткове скасування наказу, визнання права власності шляхом витребування з чужого незаконного володіння – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді М.М. Драгомерецький

В.В. Кострицький