2-а/130/17/2026
130/1557/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.
з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Скорковської Любові Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕНА №7129859 від 03.05.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, та постанову серії ЕНА №7129982 від 03.05.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн, а також просив стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені судові витрати, які складаються із витрат на сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн та витрат за надання правничої допомоги в розмірі 4000 грн.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Постановою серії ЕНА №7129859 від 03.05.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП за те, що 03.05.2026 року об 11:06:22 в м. Вінниця, по вул. Гніванське шосе, 2 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в населеному пункті м. Вінниця, позначеному дорожнім знаком 5.49, рухався зі швидкістю 103 км/год та перевищив встановлену дозволену швидкість на 53 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам ТС 001146». Портативний відеореєстратор 467729, 467736, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху – порушення швидкісного режиму в населених пунктах.
Також, того ж дня, постановою серії ЕНА №7129982 від 03.05.2026 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП за те, що 03.05.2026 року о 12:56:15 в м. Вінниця, по вул. Гніванське шосе 2, водій ОСОБА_1 , керуючи авто не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а Правил дорожнього руху – керування т/з особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Позивач вважає вказані рішення посадових осіб суб`єкта владних повноважень протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки винесені з порушенням матеріального та процесуального права й неповним встановленням обставин справи, що стало причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фактично не керував транспортним засобом у момент фіксації перевищення швидкості, оскільки за кермом автомобіля перебував його батько, який після проїзду місця здійснення контролю швидкості на вул. Сонячній в м. Вінниця передав керування автомобілем позивачу. Саме після цього транспортний засіб був зупинений працівниками поліції вже в іншому місці.
Позивач вказував, що відразу після повідомлення про суть інкримінованого правопорушення повідомив працівників поліції про зазначені обставини та пояснив, що не був водієм транспортного засобу в момент фіксації швидкості, при цьому, посилаючись на статтю 63 Конституції України, відмовився повідомляти відомості щодо близького родича.
Також позивач зазначив, що жодних доказів, які б дозволяли встановити особу водія в момент вимірювання швидкості, працівниками поліції йому не було пред`явлено, а фотознімки та відеоматеріали з приладу TruCAM до постанови не долучалися.
На думку позивача, сама постанова серії ЕНА №7129859 не містить посилання на результати вимірювання швидкості приладом TruCAM як додаток до постанови, що свідчить про не дослідження такого доказу під час прийняття рішення.
Щодо постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП позивач зазначив, що вона містить очевидні внутрішні суперечності, оскільки одночасно стверджує про непред`явлення посвідчення водія та містить повні реквізити цього посвідчення, які, на переконання позивача, могли бути внесені лише після його пред`явлення або встановлення іншим належним способом.
Окремо позивач посилався на істотні порушення процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченої статтями 268, 278, 279 та 280 КУпАП. Зазначав, що після його доставлення до приміщення Вінницького районного управління поліції розгляд справ фактично не проводився, права, передбачені статтею 268 КУпАП, йому не роз`яснювалися, докази не досліджувалися, пояснення не заслуховувалися, а працівники поліції лише вручили заздалегідь підготовлені процесуальні документи.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. 
27.05.2026 через систему «Електронний суд» від Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявлений до нього позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.
Представник відповідача зазначив, що постанови винесені уповноваженими посадовими особами у межах наданих законом повноважень, а факт порушення позивачем швидкісного режиму в межах населеного пункту підтверджується відеозаписом та фотознімком з приладу TruCam LTI 20/20 на якому зазначено координати розташування вимірювального приладу в момент фіксації правопорушення, згідно з якими в момент фіксації швидкості позивач рухався в межах населеного пункту м. Вінниця Вінницької області.
Також відповідач вказував, що саме позивач перебував за кермом автомобіля під час його зупинки, не надав документів на вимогу працівників поліції та був обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Крім того, представник відповідача вказував, що під час винесення оскаржуваних постанов вимоги чинного законодавства були дотримані, а доводи позивача є способом уникнення адміністративної відповідальності.
На підтвердження зазначених обставин відповідач разом із відзивом надав також фотознімки із зазначеного технічного засобу TruCAM, відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/35293 від 17.11.2025.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.
Ухвалою судді від 13.05.2026 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду на 13:00 07.07.2026.
07.07.2026 позивач ОСОБА_1 та його представник Скорковська Л.А. подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Тому розгляд справи на підставі ч.3 ст. 194 КАС України проведено за відсутності позивача та його представника. 
Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Суд керуючись ч. 1 ст. 205 КАС України розглянув справу за відсутності представника відповідача.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Як вбачається із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 03.05.2026 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції Волошановою Т.В. ухвалено постанову серії ЕНА №7129859 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за те, що 03.05.2026 року о 11:06:22 в м. Вінниця, по вул. Гніванське шосе, 2 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом в населеному пункті м. Вінниця, позначеному дорожнім знаком 5.49, рухався зі швидкістю 103 км/год та перевищив встановлену дозволену швидкість на 53 км/год. Швидкість вимірювалась приладом трукам ТС 001146. Портативний відеореєстратор 467729, 467736, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху – порушення швидкісного режиму в населених пунктах ( а.с.12).
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 03.05.2026 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Кондратюком Р.О. ухвалено постанову серії ЕНА №7129982 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за те, що 03.05.2026 року о 12:56:15 в м. Вінниця, по вул. Гніванське шосе 2, водій ОСОБА_1 , керуючи авто не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а Правил дорожнього руху – керування т/з особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13). 
До позовної заяви також додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №656035 від 03.05.2026 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП та копію картки затриманого №2026-032500 (а.с.14, 15).
Також до відзиву додано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/35293 від 17.11.2025 та фотознімок з приладу TruCam LTI 20/20 (а.с.38-39).
До заяви відповідача про долучення доказів надано відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на DVD+R диску (а.с.45).
МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.
Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною четвертою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною четвертою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, засобами фото - і кінозйомки, відеозаписами, іншими визначеними законодавством доказами.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395) встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
У постанові від 17 липня 2019 року у справі № 655/470/16-а Верховний Суд підкреслив, що стаття 278 КУпАП України вказує на те, що працівник патрульної поліції зобов`язаний дотримуватись вимог статті 283 КУпАП України, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини четвертої статті 122 КУпАП порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до примітки, що міститься у даній статті суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, кожний окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних постанов. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент фіксації перевищення швидкості.
Досліджений судом фотознімок, сформований приладом TruCAM, містить інформацію про транспортний засіб, державний номерний знак, швидкість його руху, дату, час та координати фіксації, однак не містить зображення, яке дозволяло б ідентифікувати особу водія транспортного засобу. Таким чином, зазначений фотознімок підтверджує лише факт фіксації руху конкретного транспортного засобу із визначеною швидкістю, але сам по собі не доводить, що саме позивач керував автомобілем у цей момент.
Аналогічно, досліджені судом відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції не містять безперервної відеофіксації від моменту вимірювання швидкості до моменту зупинки транспортного засобу. Із зазначених відеозаписів убачається лише, що на момент безпосередньої зупинки автомобіля за кермом перебував позивач. Разом із тим сам факт перебування ОСОБА_1 за кермом під час зупинки транспортного засобу не спростовує його пояснень про те, що після фіксації швидкості керування автомобілем було передано йому іншою особою.
Будь-яких доказів, які б виключали можливість такої зміни водія між моментом фіксації швидкості та моментом зупинки транспортного засобу, відповідач суду не надав.
Суд бере до уваги, що позивач повідомив про зазначені обставини одразу після того, як працівники поліції повідомили йому суть інкримінованого адміністративного правопорушення. Ці обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву. Отже, відповідні пояснення були надані позивачем ще до винесення оскаржуваних постанов, а не після звернення до суду, що свідчить про їх послідовність та спростовує доводи відповідача про обрання позивачем такої позиції виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності.
При цьому, зазначені пояснення залишалися незмінними протягом усього часу розгляду справи, є логічними, внутрішньо послідовними та узгоджуються з іншими встановленими судом обставинами, зокрема з тим, що транспортний засіб був зупинений не безпосередньо після вимірювання швидкості, а через певний проміжок часу та в іншому місці.
Водночас, відповідач не надав суду жодного іншого належного доказу, який би беззаперечно підтверджував, що керування транспортним засобом під час вимірювання швидкості здійснював саме позивач.
Судом також встановлено істотні порушення процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбаченої статтями 268, 278–280 КУпАП, які полягали у фактичній відсутності належного розгляду справ, недослідженні доказів, ненаданні Позивачу можливості повною мірою реалізувати права, гарантовані законом, та прийнятті постанов без дотримання встановленої процедури. Крім того, судом встановлено наявність внутрішніх суперечностей у матеріалах, складених працівниками поліції, зокрема щодо обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.
Таким чином, відповідач не виконав покладений на нього частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести правомірність оскаржуваних постанов. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому судові витрати позивача мають бути йому компенсовані за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 12, 20, 77, 78, 79, 246, 268, 270 КАС України, Суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7129859 від 03.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП закрити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7129982 від 03.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП закрити.
Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн та 4000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України. На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Сторони у справі: позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
Відповідач – Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Ботанічна, буд.24, код ЄДРПОУ 40108646).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ