БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947

Справа № 669/374/25
Провадження № 2/669/9/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого – судді Вишневського В.О., 
з участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,
представника позивача – Ніколайчук З.І.,
представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
представника відповідача Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства «Орлан» – Підопригори Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства «Орлан» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, 

ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та СЛКП «Орлан» про відшкодування майнової шкоди в сумі 266809 грн та моральної шкоди в сумі 2000000 грн, завданої злочином.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 зазначив, що 11 листопада 2021 року під час проведення лісосічних робіт у лісовому масиві СЛКП «Орлан» працівник цього підприємства ОСОБА_1 розпочав валку дерева, частина якого впала на ОСОБА_3 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження (відкриту черепно-мозкову травму). За цим фактом розпочато кримінальне провадження за ч. 2 ст. 272 КК України (ЄРДР № 12021244000000913), де ОСОБА_3 визнано потерпілим. Внаслідок отриманої травми позивач став інвалідом І групи, повністю втратив працездатність та потребує постійного стороннього догляду і лікування.
Діями відповідача та підприємства позивачу завдано майнову шкоду на лікування, обстеження та реабілітацію в сумі 373809 грн, з яких частково відшкодовано 107000 грн (100000 грн від СЛКП «Орлан» та 7000 грн від ОСОБА_1 ), відтак невідшкодованим залишається залишок у розмірі 266809 грн, підтверджений документально. Крім того, у зв`язку з постійним фізичним болем, безпорадністю та порушенням усталеного життя позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 2000000 грн. На підставі ст. 1167, 1172, 1190, 1195 ЦК України та ст. 61, 127, 128 КПК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та СЛКП «Орлан» загальну суму шкоди у розмірі 2266809 грн.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте його представник – адвокат Ніколайчук З.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в позовній заяві та зазначила, що завдану кримінальним правопорушенням матеріальну та моральну шкоду слід стягнути з відповідача СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради, оскільки шкода була завдана ОСОБА_1 як працівником даного підприємства. Подала клопотання про уточнення позовних вимог. Просила стягнути з СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради на користь ОСОБА_3 , завдану йому кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 266809 гривень та моральну шкоду на суму 2000000 гривень. 
Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, проте його представник – адвокат Підлісний О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив , зазначивши, що стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_3 , який є потерпілим від кримінального правопорущення, слід здійснювати з СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради, оскільки ОСОБА_1 , завдав шкоди потерпілому ОСОБА_3 під час виконання трудових обов`язків на цьому підприємстві. Зазначені обставині встановлена вироком суду, який набрав законної сили і тому не потребують доказування. 
Представник відповідача СЛКП «Орлан» – адвокат Підопригора Р.Б. в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог про відшкодування, завданої кримінальним правопорушенням до СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради відмовити. Зазначив, що на момент травмування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не виконував своїх посадових обов`язків. На той момент він працював на підприємстві лісником, а не вальником дерев. Згідно посадової інструкції лісника лісгоспу, не передбачено проведення лісосічних робіт лісником. Для цього створюється бригада з не менше 3-х чоловік. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в цей день мали місце особисті договірні відносини, що ніяк не пов`язано з трудовими обов`язками ОСОБА_1 . Також зазначив, що подія трапилась в обідню перерву, тобто в позаробочий час. Будь-хто з посадових осіб СЛКП «Орлан», в зв`язку з цією подією, не був притягнутий до відповідальності за порушення з безпеки і охорони праці. В розглядуваній ситуації вважає, що підприємство не повинно нести відповідальність за дії свого працівника і шкоду завдану потерпілому повинен відшкодувати ОСОБА_1 .
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що в посадові обов`язки лісника не входить валка ліку і будь-якого дозволу на валку лісу в цей день ОСОБА_8 не отримував. 
З`ясувавши фактичні обставини справи, допитавши свідків, суд встановив наступне.
Згідно з вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2024 року у справі № 669/41/23, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду лісника СЛКП «Орлан» (згідно з наказом № 24 від 01 листопада 2018 року), 11 листопада 2021 року близько 12 год 00 хв перебував у лісовому масиві між с. Малі Кур?янки та с. Малі Калетинці Шепетівського району Хмельницької області. З метою проведення прохідної рубки (11 квартал, 2 виділ) ОСОБА_1 допустив на територію лісосіки ОСОБА_3 , який не був працівником підприємства.
Під час валки дерева бензопилою ОСОБА_1 не забезпечив виведення ОСОБА_3 за межі 50-метрової небезпечної зони, внаслідок чого відокремлена частина дерева (суха гілка) травмувала голову потерпілого. У результаті цього ОСОБА_3 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми із багатоуламковим вдавленим переломом кісток склепіння черепа з переходом на його основи (правої та лівої тім?яної кісток, правої половини лобної кістки, зовнішньої, задньої та верхньої стінок правої орбіти, кісток носа, решітчастої кістки, стінок правої половини основної пазухи клиновидної кістки), із забоєм речовини головного мозку важкого ступеня, крововиливами над та під тверду оболонку правої півкулі головного мозку, із розривами твердої мозкової оболонки та кори головного мозку справа, підапоневротичною гематомою справа, параорбітальними гематомами в ділянці лівого та правого ока, двома забійними ранами в тім?яній ділянці голови справа та саднами обличчя.
Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у сфері охорони праці та виконання робіт з підвищеною небезпекою, строком на 2 роки.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача СЛКП «Орлан» задоволено частково: вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а в решті вирок залишено без змін.
Таким чином, обставини щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та його вини у заподіянні ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень встановлені вироком суду, який набрав законної сили 08 квітня 2025 року.
Дії обвинуваченого полягали в порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві, особою яка зобов`язана їх дотримуватись, що спричинило тяжкі наслідки. 
Суб`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України спеціальний. Ним є особа, яка зобов`язана дотримуватись правил безпеки, під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Обов`язки по дотриманню правил безпеки можуть покладатись на особу в зв`язку з обійманою посадою чи виходячи з характеру виконуваної роботи. 
Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд встановив беззаперечним факт, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради і його неправомірними діями позивачу ОСОБА_3 була спричинена шкода. Між неправомірними діями ОСОБА_1 та завданою шкодою є причинний зв`язок та встановлена його вина. 
Щодо позиції представника відповідача СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради про відсутність підстав для стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди з вказаного підприємства, а її відшкодування повинно бути здійснено за рахунок обвинуваченого ОСОБА_1 , суд, вирішуючи питання про суб`єктний склад відповідальності та визначення особи, на яку має бути покладено обов`язок з відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, виходить з наступного.
Скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та направляючи справу на новий розгляд у порядку цивільного судочинства, Хмельницький апеляційний суд в ухвалі від 08 квітня 2025 року звернув увагу на те, що солідарна відповідальність відповідно до ст. 1190 ЦК України настає виключно у разі завдання шкоди спільними діями кількох осіб, чого у даній справі встановлено не було. Відтак, безпідставне стягнення шкоди з відповідачів у солідарному порядку є неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З матеріалів справи та вироку суду, який набрав законної сили в частині доведеності вини, вбачається, що ОСОБА_1 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у трудових відносинах із СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради (обіймав посаду лісника згідно з наказом № 24 від 01 листопада 2018 року) і завдав шкоди потерпілому ОСОБА_3 під час виконання своїх безпосередніх трудових (службових) обов`язків із проведення прохідної рубки лісу.
За таких обставин, в силу прямої вказівки ч. 1 ст. 1172 ЦК України, цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну діями ОСОБА_1 , має нести саме роботодавець - юридична особа СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради. Втрата роботодавцем права на подальше звернення з регресним позовом до винного працівника (в порядку ст. 1191 ЦК України) при цьому не виникає, однак безпосередньо за цивільним позовом потерпілого обов`язок з компенсації шкоди покладається саме на підприємство.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають задоволенню за рахунок відповідача СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради, а в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з неналежністю його як відповідача за даними вимогами.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема є відшкодування шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.
Як роз`яснено у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром нього відшкодування.
Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто за наявності вини працівника юридичної особи у завданні шкоди фізичній особі, і в разі, якщо така шкода завдана під час виконання трудових (службових) обов`язків, така шкода має бути відшкодована працедавцем.
Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи у зв`язку з неправомірними діями працівника СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради Начичка І.В., позивачу ОСОБА_3 була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того встановлена його вина.
Розглядаючи вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, суд виходить з того, що внаслідок отриманих 11 листопада 2021 року тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 отримав І групу інвалідності, повністю втратив працездатність, потребує постійного стороннього догляду, тривалого стаціонарного та реабілітаційного лікування, а також постійного придбання медикаментів.
На підтвердження обставин щодо проходження лікування, реабілітації, призначення та придбання лікарських засобів, а також обсягу понесених витрат, суду надано відповідні письмові докази.
Так, факти проходження ОСОБА_3 стаціонарного лікування, проведених обстежень та наданої медичної допомоги підтверджуються випискою із медичної картки стаціонарного хворого № ІХ-211112/12350, випискою із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення № 2670, виписним епікризом з історії хвороби № 1823, а також виписками з історії хвороби № 14172 (щодо перебування у нейрохірургічному відділенні з 08 по 25 серпня 2022 року), № 15909 (щодо перебування в інсультному центрі з 26 серпня по 09 вересня 2022 року) та № 23431 (щодо перебування у нейрохірургічному відділенні з 10 по 16 грудня 2022 року).
Обсяг та вартість отриманих позивачем реабілітаційних послуг підтверджуються листом ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» від 15 березня 2023 року № 80 (згідно з яким ОСОБА_3 проходив курс реабілітації з 11 грудня 2021 року по 28 січня 2022 року на суму 286104 грн), листом ТОВ «Реабілітаційний центр «Чайка» від 03 березня 2023 року № 30, Договором про надання платних медичних послуг № 509 від 20 вересня 2022 року та Актом приймання-передачі наданих медичних послуг № 509 від 04 листопада 2022 року на суму 72450 грн, а також виписним епікризом (картка пацієнта № 682) від 05 листопада 2022 року № 442.
Призначення ОСОБА_3 необхідних лікарських препаратів підтверджується довідкою КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» Білогірської селищної ради від 01 березня 2023 року № 181, доданими до неї листами лікарських призначень та переліком препаратів для лікування. Реальне придбання медикаментів та їх вартість доводяться довідками ТОВ «Хмельницька міська перша аптека» від 31 січня 2023 року № 13 (за період з 11 листопада 2021 року по 30 березня 2022 року) та від 16 березня 2023 року № 27, а також численними наданими фіскальними чеками.
Враховуючи, що загальний розмір понесених позивачем витрат на лікування та реабілітацію становить 373809 грн, з яких 100000 грн було частково сплачено відповідачем СЛКП «Орлан» та 7000 грн - відповідачем ОСОБА_1 , розмір непогашеної майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, становить 266809 грн та є повністю доведеним матеріалами справи.
Оцінюючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що заподіянням ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до отримання І групи інвалідності та повної втрати працездатності, позивачу було завдано моральної шкоди. Фізичний біль від важкої черепно-мозкової травми, вимушена зміна способу життя, постійна залежність від сторонньої допомоги у побуті та усвідомлення неможливості повноцінно виконувати батьківські обов`язки спричиняють позивачу систематичні та тривалі душевні страждання.
Визначаючи розмір компенсації, суд виходить із того, що грошове відшкодування моральної шкоди має бути співмірним із зазнаними немайновими втратами, проте не повинно перетворюватися на засіб збагачення потерпілого чи надмірного покарання відповідачів.
Заявлену позивачем суму в розмірі 2000000 грн суд вважає завищеною та такою, що не повною мірою відповідає принципам розумності та справедливості. Будь-яка матеріальна компенсація у таких випадках має умовний характер, оскільки не здатна повністю відновити втрачене здоров`я.
Враховуючи характер, тривалість та інтенсивність фізичних і психічних страждань потерпілого, тяжкість незворотних змін у його життєвих стосунках, а також засади виваженості та справедливості, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визначає розмір компенсації моральної шкоди у сумі 400000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд зазначає, що позивач ОСОБА_3 на підставі п. 2, 6, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача СЛКП «Орлан» Білогірської селищної ради в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8668,09 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166,1167,1172 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства «Орлан» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути зі Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства «Орлан» на користь ОСОБА_3 266809 (двісті шістдесят шість тисяч вісімсот дев`ять) гривень 00 копійок завданої майнової шкоди та 400000 (чотириста тисяч) гривень, завданої моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Стягнути зі Спеціалізованого лісогосподарського комунального підприємства «Орлан» (код ЄДРПОУ: 319119374) в дохід держави судовий збір у розмірі 8668 гривень 09 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач – ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Спеціалізоване лісогосподарське комунальне підприємство «Орлан» (код ЄДРПОУ: 31919374), місце реєстрації: вул. Шевченка, буд. 46, с-ще Білогір`я, Шепетівський район Хмельницька область.

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ