ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6200/26 Справа № 183/5844/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Парфьонов Д.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі — ТОВ «Брайт Інвестмент», Товариство) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 38 280,36грн, з яких: 25 062,05грн — заборгованість за тілом кредиту; 13 218,31грн — заборгованість за відсотками.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що  ОСОБА_1 29 січня 2018року підписала з Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі — АТ «ОТП Банк», Банк) заяву-анкету про надання банківських послуг №0722/980/071412743/1, в якій визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, нарахування процентів, розмір яких на дату укладення заяви-анкети становить 36,00% річних, а протягом пільгового періоду 0,01% річних.
Зазначав, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надавав відповідачці кредитні кошти, а відповідачка в свою чергу кредитні кошти отримала, деякий час здійснювала погашення кредитної заборгованості, проте порушила умови кредитного договору, зобов`язання не виконала, останній платіж був внесений 01 червня 2021року, внаслідок чого утворилась заборгованість.
24 березня 2023року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, в тому числі і за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0722/980/071412743/1 від 29 січня 2018року, укладеною між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Товариство направляло відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте дана вимога отримана не була, конверт повернувся за закінченням терміну зберігання. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026року позов ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором, оформленим заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0722/980/071412743/1 від 29 січня 2018року, що існує станом на 29 січня 2025року та становить суму у розмірі 38 280,36грн, яка включає: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 062,05грн; заборгованість за відсотками у розмірі 13 218,31грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки відповідачкою було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Товариства. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
03 квітня 2026року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026року.
В апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. 
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що позивач не надав суду належних доказів переходу до позивача права вимоги за договором факторингу саме за боргом відповідачки, а надав лише витяг з реєстру боржників, який на думку відповідачки не є належним доказом у справі, оскільки неможливо встановити цілісність на автентичність повного документу.
Вважала, що обов`язок відповідачки виконувати кредитні зобов`язання відсутній, оскільки позичальниця не отримувала доказів відступлення права вимоги та повідомлення про таке відступлення.
Зазначала, що в долученій до справи анкеті-заяві відсутній строк повернення кредиту та не встановлено право позивача вимагати дострокового повернення кредиту, а оскільки вимога позивача про дострокове стягнення боргу не була отримана відповідачкою, то на переконання скаржника, у позивача не виникло право вимоги.
Стверджувала, що суд першої інстанції не врахував, що заява-анкета не містить істотних умов кредитного договору про строк та порядок повернення кредиту, а паспорт споживчого кредиту є лише інформацією, яка надається споживачу до укладення договору і не є частиною договору, що встановлює його умови.
Крім того, наполягала, що позивач не довів факт надання кредитодавцем коштів позичальнику, не надав доказів щодо моменту та способу їх видачі, періоду надання кредитних коштів. Звертала увагу, що у розрахунку заборгованості наявна плата за обслуговування, яка нараховувалась відповідачу, проте є платою за дії, які Банк вчиняє на власну користь, у зв`язку з чим така комісія не має стягуватись з позичальника. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду. Також до відзиву на апеляційну скаргу долучив докази, які не були подані до суду першої інстанції.
У відповіді на відзив відповідачка долучення позивачем нових доказів вважала неправомірним, просила суд відмовити у прийнятті та дослідженні нових доказів, викладені у відзиві на апеляційну скаргу обставини вважала недоведеними належними та допустимими доказами.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
08 квітня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу №183/5844/25; та 24 квітня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
29 квітня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
28 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.
Про призначення справи до розгляду та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
29 січня 2018року ОСОБА_1 підписала з АТ «ОТП Банк» заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0722/980/071412743/1, в якій попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», які розміщені на офіційному сайті Банку, виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб Visa Platinum payWave, номер рахунку НОМЕР_1 . Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Згідно з умовами обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору, на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду - 0,01% річних /а.с. 17/. 
Крім того, 29 січня 2018року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту (інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який містить, зокрема: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, тип кредиту, ліміт кредитування (0 грн з можливістю збільшення), строк кредитування (36 місяців з правом пролонгації), мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту (безготівково, шляхом встановлення кредитної лінії на рахунок споживача), інформацію про реальну річну процентну ставку, тип ставки, відомості про додаткові та супутні послуги кредитодавця, зокрема, плату за обслуговування основної картки, видачу готівки, комісію за використання кредитних коштів /а.с. 18/.
За змістом виписки з рахунка приватного клієнта № 0722/980/071412743/1 за розрахунковий період з 29 січня 2018року по 24 березня 2023року встановлено, що ОСОБА_1 рахунком користувалась, здійснювалось поповнення карткового рахунку, зарахування переказів, використання коштів з рахунку, в тому числі, для зняття коштів, поповнення депозиту, проведення покупок, погашення кредиту (покупки), погашення відсотків за кредитом, погашення комісій за використання смс-банкінгу, РКО з ОКР, за встановлення PIN-коду, погашення транзакційних витрат, плати за картку. Також вбачається нарахування Банком щомісячної плати за картку, відсотків за кредит (покупки) з ОКР. Останнє зарахування переказу проведене 22 квітня 2021року, списання переказу – 24 січня 2021року; використання коштів для проведення покупок 24 січня 2021року /а.с. 57-72/.
У розрахунку заборгованості за Договором №0722/980/071412743/1 від 29 січня 2018року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 24 березня 2023року становить 38 280,36 грн., всього за вказаний період використано коштів 173 318,94грн, нараховано плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 7 723,62грн, нараховано відсотків 23 092,79грн, надходження коштів на рахунок 165 854,99грн /а.с.19-56/.
24 березня 2023року між АТ «ОТП Банк» клієнтом та ТОВ «Брайт Інвестмент» як фактором укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 265, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором відносно боржників. Факт здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації підтверджується відповідним актом прийому-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін. Клієнт зобов`язаний в день підписання цього договору підготовити та передати факторові в електронній формі електронною поштою Реєстр боржників в електронному вигляді /а.с. 7-11/.
За змістом витягу з реєстру боржників № 2 від 24 березня 2023року відповідно до договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023року до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0722/980/071412743/1, загальна сума заборгованості становить 38 280,36грн, яка складається з: 25 062,05грн — заборгованість за тілом кредиту; 13 218,31грн — заборгованість за відсотками /а.с. 12-15/.
28 квітня 2025року позивачем на адреси відповідача, вказані в Заяві-анкеті, направлялась вимога про погашення кредитної заборгованості, проте 15 травня 2025року направлені вимоги повернуті позивачу без отримання відповідачем /а.с. 73-84/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що відповідачкою було допущено порушення зобов`язань з повернення коштів за Договором, права вимоги за яким в подальшому були відступлені позивачу, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Товариства.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи та судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості /стаття 6, частина перша статті 627 ЦК України/.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У справі належними та допустимими доказами підтверджено укладання між Банком та відповідачкою правочину, досягнення згоди щодо його істотних умов, відкриття ОСОБА_1 рахунку, користування цим рахунком, використання коштів з рахунку та його поповнення, нарахування відсотків за кредитом. 
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
З виписки по рахунку вбачається, що починаючи з дня після укладення Договору, тобто з 29 січня 2018року, відповідачка активно користувалась рахунком та грошовими коштами на ньому, а отже очевидним є те, що на рахунку були наявні грошові кошти. 
Будь-яких підстав вважати, що на цьому рахунку починаючи з 29 січня 2018року зберігались особисті кошти відповідачки, матеріали справи не містять та стороною відповідача таких доказів не надано, а тому доводи апеляційної скарги про недоведеність надання кредитодавцем коштів позичальнику колегія суддів вважає недоведеними та до уваги не приймає як безпідставні.
Тож, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів у вигляді встановленої на картковий рахунок кредитної лінії та користування цими коштами.
В даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У справі, що переглядається, позичальницею не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним вище договором, презумпція правомірності якого не спростована.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За договором факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023року позивач отримав право вимоги за Договором, укладеним з відповідачкою.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність належними та допустимими доказами переходу права вимоги до відповідачки за Договором від первісного до нового кредитора спростовуються наданими позивачем договором факторингу, витягом з реєстру боржників та платіжною інструкцією щодо оплати ціни продажу за договорами факторингу. 
Надання витягів з документів, які підтверджують право вимоги або містять інформацію, необхідну для реалізації цього права, може здійснюватися безпосередньо особою, до якої перейшло право вимоги. Такий підхід гарантує збереження принципу конфіденційності та захисту персональних даних, оскільки доступ до інформації обмежується лише тими суб`єктами, які мають юридичну необхідність або повноваження для її отримання. 
Наданий Товариством витяг з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023року відповідає загальним вимогам належності та допустимості доказів, передбаченим статтями 76 та 77 ЦПК України, містить номер та дату реєстру, відомості про фактора та клієнта, підписи їх уповноважених осіб, печатки, прізвище, ім`я, по батькові відповідача, його ідентифікаційний номер, дату та номер договору, а також розмір заборгованості боржника, що в сукупності з іншими доказами підтверджує перехід права вимоги від первісного до нового кредитора.
Тож, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність переходу права вимоги від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Брайт Інвестмент».
Згідно зі статтею 526, частиною першою статті 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
З огляду на викладене Банк має право вимагати повернення кредиту, в тому числі і дострокового. Направлення позичальнику вимоги про погашення заборгованості та дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів.
Позивач направляв на адреси відповідача, які були ним зазначені в заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» від 29 січня 2018року, за допомогою засобів поштового зв`язку Вимогу, в якій повідомляв про відступлення прав вимоги, про наявність у відповідачки заборгованості та у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення кредиту вимагав погасити заборгованість за кредитом.
Тож, Товариство виконало свій обов`язок щодо направлення відповідачці повідомлення (вимоги) про погашення заборгованості та дострокове повернення кредиту, а тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Неотримання позичальником належним чином направленої Вимоги про погашення кредитної заборгованості, яка була направлена на адресу, зазначену позичальником в заяві-анкеті, не позбавляє позивача права для захисту своїх прав звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та вимагати повернення кредиту у разі неналежного виконання позичальником умов договору.
Позичальник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора позичальник зобов`язаний поновити їх.
Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором з повернення тіла кредиту та сплати нарахованих відсотків матеріали справи не містять. 
Не погоджуючись з розрахунком заборгованості та її розміром, відповідачка не надала жодних доказів на його спростування, клопотань про призначення у справі судово-економічної експертизи не подавала, відсутність заборгованості не довела. 
В обґрунтування заперечень та підтвердження перед судом наведених обставин скаржником не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів, заперечення скаржника зводяться лише до невизнання нею обставин, на які у позовній заяві посилався позивач. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази суд апеляційної інстанції вважає переконливішою позицію позивача, яка підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідачки ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування.
З огляду на все вищенаведене, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Задовольняючи позов ТОВ «Брайт Інвестмент» про стягнення заборгованості суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 38280,36грн, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.
Інші доводи не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Щодо долучених до відзиву на апеляційну скаргу документів (відповіді АТ АТ «ОТП Банк» від 18 травня 2016року та відомостей про зміну кредитного ліміту по рахунку ОСОБА_1 ), то такі докази колегія суддів не приймає до уваги, оскільки причини неподання таких доказів до суду першої інстанції не можна вважати поважними, позивач мав достатньо часу на подання до місцевого суду всіх наявних у нього доказів на підтвердження заявлених вимог, не повідомляв суд першої інстанції про намір подати додаткові докази та не заявляв клопотань про витребування доказів судом, в той час як за змістом частин другої та третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 30 липня 2026року.

Судді: