ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року | Справа №160/8817/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 26.02.2026 року №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у зв`язку з припиненням ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було неправомірно винесено спірні постанови від 26.02.2026 року №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 про накладення штрафу. Оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, що й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
06.05.2026 на виконання вимог ухвали відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що оскаржувані постанови від 26.02.2026 року №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 про накладення штрафів прийняті відповідно до вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а позивачем не виконано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо приведення продукції у відповідність та усунення формальної невідповідності. Крім того, відповідач зазначає, що припинення позивачем підприємницької діяльності не звільняє її від відповідальності за порушення, допущені під час здійснення такої діяльності, а також вказує, що ФОП ОСОБА_1 як розповсюджувач продукції не забезпечила виконання покладених на неї законом обов`язків щодо усунення виявлених порушень. У зв`язку з наведеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
До суду 11.05.2026 надійшла відповідь на відзив, у якій позивачем зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про прийняття рішень щодо вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та встановлені строки їх виконання, однак, діючи добросовісно, вилучила продукцію з обігу, звернулася до постачальника з вимогою усунути невідповідності та повідомила відповідача про виконання відповідних заходів. Крім того, на момент прийняття оскаржуваних постанов вона вже припинила підприємницьку діяльність, а тому не могла бути суб`єктом адміністративно-господарської відповідальності. Тобто, ФОП ОСОБА_1 як розповсюджувач продукції вчинила всі залежні від неї дії, передбачені законодавством, а тому позивач просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 20.11.2025 № 1000-ПО та направлення на проведення перевірки від 20.11.2025 № 987, в період з 03.12.2025 по 08.12.2025 (включно), проведено планову перевірку характеристик продукції у сімейному розважальному центрі "CrаzyLand" за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, б.31-Д.
Під час проведення перевірки, згідно з актом перевірки характеристик продукції від 08.12.2025 № 0118, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області виявлено продукцію: м`яка іграшка рожевого кольору, 25 см, арт. GAS, штриховий код 2099745241012; м`яка іграшка "Лабубу дракон", 17 см, арт. 300012 штриховий код 2099749300012; м`яка іграшка-брелок "Лабубу 15*10*8" вид.2, штриховий код 6934567890122; м`яка іграшка-брелок "Лабубу 15*10*8", штриховий код 6952884518871; м`яка іграшка TM FUGGLER, 23 см, ш.к на ціннику. 2000000068138, які не відповідають встановленим вимогам "Технічного регламенту безпечності іграшок", затвердженого постановою КМУ від 28.02.2018 № 151. За результатами перевірки також встановлено, що розповсюджувачем зазначеної продукції є ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки відповідачем були прийняте рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо такої продукції № 406-419 від 09.12.2025. Строк виконання рішення до 30.01.2026.
Відповідно до вимог ст.34 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженим постановою КМУ від 05.10.2011 № 1017, у зв`язку з ненаданням суб`єктом господарювання повідомлення про виконання рішення у визначений у ньому строк відповідачем на підставі наказу від 06.02.2026 № 52-ПО та направлення від 06.02.2026 №50 в період з 09.02.2026 по 12.02.2026 проведено перевірку стану виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів ФОП ОСОБА_1 під час якої встановлено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме: про приведення продукції у відповідність та про усунення формальної невідповідності не виконані, продукція фактично знаходиться в тому ж стані, що й на момент прийняття такого вищезазначеного рішення.
На виконання вищезазначених вимог прийнято рішення від 13.02.2026 № 10 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №406-419 від 09.12.2025, якими вжито новий обмежувальний захід у вигляді заборони надання продукції на ринку.
За результатами перевірки стану виконання рішень складено акт від 12.02.2026 №0002 та протоколи від 12.02.2026 № № 0002/1-0002/9. 
За результатами розгляду були прийняті спірні постанови про накладення штрафів від 26.02.2026 №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 про накладання штрафу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010 р. № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI).
Положеннями статті 10 Закону № 2735-VI встановлено, що ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону № 2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, зокрема, проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).
Згідно із ст.22 Закону № 2735-VI заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
У випадках, передбачених цим Законом та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", заходи ринкового нагляду вживаються щодо продукції, яка, зокрема, надається на ринку, в тому числі щодо одиниць чи партій введеної в обіг продукції, що зберігаються на складах виробників (імпортерів).
Положеннями ст.23 Закону № 2735-VI передбачено порядок проведення перевірок характеристик продукції, зокрема визначено, що під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23-1 цього Закону. При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи. Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи. У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Перевірки характеристик продукції проводяться: 1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції; 5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.
Під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори).
Статтею 25 Закону № 2735-VI визначені особливості проведення перевірок характеристик продукції у її виробників.
Під час проведення перевірки характеристик продукції у її виробників:
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знаку відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знаку відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, що має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкції щодо користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо її складення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, а також відповідність такої декларації встановленим вимогам;
г) загальний опис продукції;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції;
б) у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам:
- перевірка повного складу технічної документації на відповідну продукцію, передбаченого технічним регламентом;
- перевірка документів щодо системи якості чи системи управління якістю, якщо їх надання передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції.
Під час проведення перевірки характеристик продукції на підставах, визначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, здійснюється відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.
У разі якщо за результатами перевірок характеристик продукції у її виробників встановлено, що відповідна продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, органи ринкового нагляду:
1) звертаються до призначених органів з оцінки відповідності стосовно розгляду ними питання про встановлення обмежень щодо виданих ними документів про відповідність такої продукції, їх призупинення чи скасування;
2) за наявності матеріалів та інформації, що свідчать про некомпетентність призначених органів з оцінки відповідності та/або акредитованих органів з оцінки відповідності, які видали документи про відповідність такої продукції, звертаються до органу, що призначає органи з оцінки відповідності, щодо проведення в межах моніторингу призначених органів з оцінки відповідності позапланової перевірки відповідного призначеного органу з оцінки відповідності або до національного органу України з акредитації щодо проведення в межах моніторингу акредитованих органів з оцінки відповідності позачергової оцінки відповідного акредитованого органу з оцінки відповідності.
У разі проведення перевірки за місцезнаходженням органу ринкового нагляду документи, зазначені у підпункті "г" пункту 1 та підпункті "б" пункту 2 частини другої цієї статті, надаються виробником протягом десяти робочих днів з дня отримання письмової вимоги органу ринкового нагляду, надісланої рекомендованим листом з повідомленням про вручення, крім випадків необхідності перекладу зазначених документів, які мають бути надані не пізніше тридцяти робочих днів.
Правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності визначені Законом України "Про технічні регламенти та ознаку відповідності" від 15.01.2015 року № 124-VIII (далі - Закон № 124-VIII).
Частиною 1 статті 2 вказаного закону передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з розробленням та прийняттям технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, їх застосуванням стосовно продукції, яка вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а у випадках, визначених частиною другою статті 11 цього Закону, - перебуває в експлуатації в Україні, а також здійсненням добровільної оцінки відповідності.
Згідно із ст.10 Закону № 124-VIII у разі якщо технічний регламент розробляється на основі акта законодавства Європейського Союзу, зміст, форма та структура такого технічного регламенту повинні максимально повно і точно відповідати змісту, формі та структурі відповідного акта законодавства Європейського Союзу з урахуванням можливості врегулювання конкретних суспільних відносин нормами актів законодавства України.
Кабінет Міністрів України визначає правила розроблення проектів технічних регламентів, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, на основі актів законодавства Європейського Союзу.
Згідно із ч.1 ст.11 Закону № 124-VIII продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами - також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
Відповідно до ст.29 Закону № 124-VIII у випадках, визначених у технічних регламентах, на продукцію та/або на інші об`єкти, що зазначені в таких технічних регламентах (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам. Нанесенням знаку відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знаку на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт згідно з правилами та умовами нанесення зазначеного знаку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 р. № 151 затверджено Технічний регламент безпечності іграшок.
Відповідно до п.10, 11 Технічного регламенту безпечності іграшок виробники вказують на іграшці своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу, а у разі, коли це не є можливим, - на її пакуванні або в документі, що супроводжує іграшку. В адресі повинне зазначатися одне місце, за яким можна зв`язатися з виробником. Виробники забезпечують супроводження іграшки інструкціями та інформацією щодо безпечності згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Згідно із п.18, 19, 20 вказаного регламенту перед введенням іграшки в обіг імпортери пересвідчуються у тому, що виробником застосовано відповідну процедуру оцінки відповідності, складено технічну документацію, на іграшку нанесено знак відповідності технічним регламентам, іграшка супроводжується необхідними документами, а також виробник виконав вимоги, визначені в пунктах 9 і 10 цього Технічного регламенту. Якщо імпортер вважає або має підстави вважати, що іграшка не відповідає суттєвим вимогам щодо безпечності, визначених у пунктах 33-35 цього Технічного регламенту і додатку 1, він не вводить іграшку в обіг до приведення її у відповідність з такими вимогами. Крім того, якщо зазначена іграшка становить ризик, імпортер повідомляє про це виробнику та відповідному органу державного ринкового нагляду. Імпортери зазначають своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг), контактну поштову адресу на іграшці, а у разі, коли нанесення відповідної інформації неможливе, - на її пакуванні або в документі, що супроводжує таку іграшку. Імпортери забезпечують супроводження іграшки інструкціями та інформацією щодо безпечності, які виконуються згідно з вимогами закону про порядок застосування мов.
Відповідно до п.26, 27 Регламенту розповсюджувачі під час надання іграшки на ринку діють згідно з вимогами, що до них застосовуються. Перед наданням іграшки на ринку розповсюджувачі перевіряють наявність на іграшці знака відповідності технічним регламентам, необхідних документів, інструкцій з експлуатації та інформації щодо безпечності, що складені згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, та виконання виробником та імпортером вимог, визначених у пунктах 9, 10 і 19 цього Технічного регламенту. Якщо розповсюджувач вважає або має підстави вважати, що іграшка не відповідає суттєвим вимогам, визначеним у пунктах 33-35 цього Технічного регламенту і додатку 2, він не надає таку іграшку на ринку України до приведення її у відповідність з такими вимогами. Крім того, якщо зазначена іграшка становить ризик, розповсюджувач повідомляє про це виробнику або імпортеру, а також відповідному органу державного ринкового нагляду.
Згідно із п.37, 44, 45, 48 Технічного регламенту безпечності іграшок виробник повинен наносити чітко видимі, розбірливі, зрозумілі та точні попередження на іграшку, прикріплений до неї ярлик (етикетку) або пакування та у разі потреби зазначати попередження в інструкціях з експлуатації, які супроводжують іграшку. Маленькі іграшки, які продаються без упаковки, повинні мати відповідні попередження, прикріплені до них. Попередженням повинні передувати слова Увага або Попередження. Попередження, які впливають на рішення щодо придбання іграшки, зокрема ті, що визначають мінімальний та максимальний вік користувачів, та інші попередження, наведені в додатку 5, повинні зазначатися на споживчій упаковці або бути чітко видимі в інший спосіб для споживача перед купівлею, в тому числі у разі, коли купівля здійснюється шляхом електронної торгівлі. Іграшки, які надаються на ринку, повинні мати зображення знака відповідності технічним регламентам. Знак відповідності технічним регламентам наноситься згідно із загальними принципами маркування зазначеним знаком, установленим законом. Знак відповідності технічним регламентам наноситься на іграшку, етикетку або упаковку таким чином, щоб він був видимим, розбірливим та незмивним. У разі неможливості або невиправданості через розмір іграшки або у разі, коли іграшка складається з дрібних деталей, знак відповідності технічним регламентам наноситься на етикетку (ярлик) або супровідну листівку. У разі коли іграшка продається в демонстраційній коробці, що технічно не дає змоги нанесення знака відповідності технічним регламентам, та за умови, що демонстраційна коробка використовується як оригінальне пакування іграшки, знак відповідності технічним регламентам наноситься на демонстраційну коробку. Якщо зображення знака відповідності технічним регламентам не є видимим ззовні крізь пакування, воно повинно наноситься на упаковку.
Щодо проведення перевірки характеристик продукції та встановлення порушень законодавства у сфері державного ринкового нагляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 20.11.2025 №1000-ПО та направлення на проведення перевірки від 20.11.2025 №987 посадовими особами відповідача у період з 03.12.2025 по 08.12.2025 проведено планову перевірку характеристик продукції у сімейному розважальному центрі "CrazyLand", розташованому за адресою: м.Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, 31-Д. 
За результатами зазначеної перевірки встановлено факт розповсюдження позивачем іграшок, які не відповідали вимогам Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2018 №151, про що складено відповідні матеріали перевірки. Зокрема, перевіркою встановлено невідповідність низки м`яких іграшок та іграшок-брелоків обов`язковим вимогам технічного регламенту, а розповсюджувачем такої продукції визначено фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 . 
Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки, суд виходить із такого.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" безпека продукції означає відсутність будь-якого ризику для життя, здоров`я чи майна споживача за звичайних умов використання продукції. 
Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" безпечною є продукція, яка за звичайних або обґрунтовано передбачуваних умов використання не становить жодного ризику або становить лише мінімальний ризик для життя і здоров`я людини. 
Частинами першою та третьою статті 5 цього Закону передбачено, що продукція вважається безпечною лише за умови її відповідності вимогам законодавства, технічних регламентів та гармонізованих національних стандартів. 
Аналіз наведених норм свідчить, що основною метою здійснення державного ринкового нагляду є недопущення введення в обіг та розповсюдження продукції, яка може становити ризик для життя чи здоров`я споживачів, насамперед дітей, а тому проведення перевірок характеристик продукції є одним із визначених законом механізмів реалізації державою своїх конституційних обов`язків щодо захисту прав споживачів.
Матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено невідповідність продукції вимогам Технічного регламенту безпечності іграшок, а відтак у відповідача були наявні визначені законом підстави для реагування шляхом застосування заходів державного ринкового нагляду.
На підставі статей 29, 30 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" відповідачем прийнято рішення №406-419 від 09.12.2025 про вжиття щодо спірної продукції обмежувальних (корегувальних) заходів, якими позивачу було визначено строк до 30.01.2026 для усунення встановлених порушень. 
При цьому суд звертає увагу, що позивачем не оскаржуються ані правомірність проведення перевірки характеристик продукції, ані встановлені під час такої перевірки невідповідності продукції вимогам Технічного регламенту безпечності іграшок, ані рішення №406-419 від 09.12.2025 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є виключно постанови про накладення штрафу за невиконання зазначених рішень, а не саме рішення органу ринкового нагляду про застосування обмежувальних заходів. 
За таких обставин суд доходить висновку, що проведення відповідачем планової перевірки характеристик продукції, встановлення невідповідності іграшок вимогам технічного регламенту та прийняття рішення №406-419 від 09.12.2025 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". Підстав для висновку про непрімомірність зазначених дій або рішення відповідача судом не встановлено.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що нею були вжиті усі залежні від неї заходи для виконання рішення органу ринкового нагляду, суд виходить із такого.
Як встановлено судом, за результатами перевірки характеристик продукції відповідачем прийнято рішення №№ 406-419 від 09.12.2025 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, якими позивача зобов`язано привести продукцію у відповідність до встановлених вимог та усунути формальну невідповідність у визначений строк - до 30.01.2026. 
Відповідно до ст.34 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів здійснюється органом ринкового нагляду шляхом аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання відповідного рішення та, у разі необхідності, проведення перевірки стану його виконання.
На виконання наведених вимог Закону, у зв`язку з ненаданням позивачем повідомлення про виконання рішення у визначений строк, відповідачем на підставі наказу від 06.02.2026 №52-ПО та направлення №50 у період з 09.02.2026 по 12.02.2026 проведено перевірку стану виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. За результатами зазначеної перевірки встановлено, що рішення про приведення продукції у відповідність та про усунення формальної невідповідності не виконані, а продукція фактично перебувала у тому ж стані, що й на момент прийняття відповідних рішень. 
Суд звертає увагу, що відповідно до частини десятої статті 33 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" строк виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів може бути змінений лише за обґрунтованим клопотанням суб`єкта господарювання, яке має бути подане до закінчення встановленого строку виконання такого рішення.
Разом з тим матеріали справи не містять доказів звернення позивача до органу ринкового нагляду із відповідним клопотанням про продовження строку виконання рішень або про внесення змін до них. Так само відсутні докази надсилання позивачем повідомлення про виконання рішень до спливу встановленого строку. 
Посилання позивача на повідомлення від 26.01.2026 як доказ своєчасного виконання рішень суд оцінює критично.
Як вбачається із матеріалів справи, хоча повідомлення датоване 26.01.2026, фактично воно було направлено лише 11.02.2026, що підтверджується копією поштового конверта та інформацією АТ "Укрпошта", тобто вже після закінчення встановленого строку виконання рішень та під час проведення перевірки стану їх виконання.
Отже, таке повідомлення не може свідчити про належне та своєчасне виконання позивачем покладених на неї обов`язків. 
Крім того, аналіз змісту зазначеного повідомлення свідчить про те, що фактично позивач повідомила лише про припинення реалізації відповідної продукції та її вилучення з продажу.
Разом із тим рішеннями органу ринкового нагляду на позивача покладався обов`язок не лише припинити реалізацію продукції, а й забезпечити приведення її у відповідність до встановлених вимог або усунення формальної невідповідності.
Отже, саме по собі вилучення товару з реалізації або його повернення постачальнику не є тотожним виконанню рішень про приведення продукції у відповідність вимогам законодавства. 
Відповідно до частини десятої статті 34 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання або перевірки стану виконання рішення встановлено факт його невиконання, часткового виконання або якщо виконання не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до такого рішення із застосуванням нових обмежувальних (корегувальних) заходів.
Оскільки під час перевірки відповідачем встановлено, що невідповідності продукції усунуті не були, а виконання прийнятих рішень не може бути визнано результативним, відповідач правомірно прийняв рішення від 13.02.2026 №10 про внесення змін до рішень №406-419 та застосував новий обмежувальний захід у вигляді заборони надання продукції на ринку. 
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 12.02.2026 №0002, протоколи про порушення та призначено розгляд матеріалів перевірки на 26.02.2026, про що позивача було належним чином повідомлено. 
Однак позивач або її уповноважений представник у призначений час не з`явилися, після чого відповідачем прийнято оскаржувані постанови про накладення штрафу. 
Таким чином, досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують, що станом на дату проведення перевірки рішення про приведення продукції у відповідність встановленим вимогам та про усунення формальної невідповідності позивачем виконані не були, повідомлення про їх виконання подано після спливу визначеного строку, а вжиті позивачем заходи не забезпечили досягнення мети, задля якої були прийняті відповідні рішення органу ринкового нагляду.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач, встановивши факт невиконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, діяв відповідно до вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", а тому доводи позивача про належне виконання таких рішень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Щодо доводів позивача про вжиття усіх залежних від неї заходів щодо виконання рішень органу ринкового нагляду.
Суд не погоджується з доводами позивача про те, що нею як розповсюджувачем продукції було вжито усіх передбачених законом заходів для виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а тому відсутні підстави для застосування до неї адміністративно-господарських санкцій.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" забезпечення безпечності продукції є комплексом заходів, що вживаються виробниками, розповсюджувачами та органами державного ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції загальним вимогам щодо її безпечності.
Отже, обов`язок забезпечення безпечності продукції законодавець покладає не виключно на виробника, а й на інших суб`єктів господарювання, які беруть участь у введенні продукції в обіг та її розповсюдженні, кожен у межах наданих законом повноважень та покладених на нього обов`язків. 
Пунктом 29 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2018 №151, встановлено, що розповсюджувачі, які вважають або мають підстави вважати, що іграшка, яку вони надали на ринку України, не відповідає вимогам технічних регламентів, зобов`язані пересвідчитися у здійсненні коригувальних заходів, необхідних для приведення такої продукції у відповідність встановленим вимогам, вилучення її з обігу та/або відкликання.
Крім того, якщо така продукція становить ризик, розповсюджувачі зобов`язані негайно повідомити про це відповідний орган державного ринкового нагляду та надати йому детальну інформацію щодо встановленої невідповідності та вжитих коригувальних заходів. 
Відповідно до пункту 30 зазначеного Технічного регламенту розповсюджувачі на обґрунтований запит органу державного ринкового нагляду зобов`язані надати всю інформацію та документацію, необхідні для підтвердження відповідності продукції встановленим вимогам, а також співпрацювати з органом ринкового нагляду з метою усунення ризиків, які становить продукція, що перебуває в обігу. 
Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавством на розповсюджувача покладається не лише обов`язок припинити реалізацію продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а й обов`язок забезпечити фактичне здійснення коригувальних заходів, спрямованих на усунення встановлених невідповідностей, а також належним чином взаємодіяти з органом ринкового нагляду та іншими суб`єктами ланцюга постачання.
Судом встановлено, що із наданого позивачем повідомлення про виконання рішень вбачається лише інформація про вилучення продукції з реалізації. Водночас будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення коригувальних заходів щодо приведення продукції у відповідність вимогам Технічного регламенту безпечності іграшок, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції" суб`єкти господарювання під час здійснення господарської діяльності зобов`язані ефективно взаємодіяти між собою під час виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
Проте, під час виконання рішення №406-419 від 09.12.2025 позивач не забезпечила належної взаємодії з виробником продукції, відомості про якого були зазначені на упаковці товару, а також не надала доказів вжиття будь-яких інших заходів, спрямованих на усунення встановлених порушень. 
Частиною четвертою статті 29 Закону України "Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції" передбачено, що якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання або перевірки стану виконання рішення встановлено, що невідповідність продукції не усунуто або усунуто лише частково, орган ринкового нагляду зобов`язаний застосувати інші обмежувальні (корегувальні) заходи, зокрема обмеження або заборону надання продукції на ринку, її вилучення з обігу чи відкликання.
Оскільки під час перевірки стану виконання рішень відповідачем установлено, що невідповідності продукції усунуті не були, контролюючий орган, діючи у межах наданих законом повноважень, прийняв рішення від 13.02.2026 №10 про внесення змін до рішення №406-419 та застосував новий обмежувальний захід у вигляді заборони надання продукції на ринку. 
При цьому зазначене рішення позивачем не оскаржується, як не оспорюється і сам факт наявності встановлених невідповідностей продукції. Предметом спору є виключно правомірність постанов про накладення штрафу за невиконання відповідних рішень. 
За наведених обставин суд доходить висновку, що доводи позивача про вжиття усіх залежних від неї заходів щодо виконання рішень органу ринкового нагляду не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами.
Сама лише обставина припинення реалізації продукції або її повернення постачальнику не свідчить про виконання рішень про приведення продукції у відповідність вимогам законодавства, оскільки закон покладає на розповсюджувача ширший обсяг обов`язків, який включає забезпечення фактичного усунення невідповідностей, взаємодію з виробником та органом ринкового нагляду, а також підтвердження результативності вжитих заходів належними доказами. Відтак суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про невиконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" ланцюг постачання продукції - послідовність суб`єктів господарювання, які забезпечують постачання продукції від виробника до споживача (користувача).
Статтею 12 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" передбачено, що:
Якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція може становити ризики за певних умов, він невідкладно приймає рішення про попередження виробником та/або розповсюджувачем споживачів (користувачів) про такі ризики або рішення про вжиття заходів щодо приведення продукції у відповідність із вимогами щодо забезпечення безпечності продукції перед введенням її в обіг на ринку України.
Якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція може становити ризики для певних категорій споживачів (користувачів), він невідкладно приймає рішення про попередження виробником та/або розповсюджувачем відповідних споживачів (користувачів) про такі ризики.
Якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція за обґрунтованих припущень може бути небезпечною, він невідкладно приймає рішення про тимчасову заборону введення в обіг такої продукції на ринку, в тому числі постачання цієї продукції, пропонування її для постачання або її демонстрації, на строк, необхідний для проведення відповідної експертизи (випробування).
Суд зазначає, що позивач не спростовує зафіксовані у акті перевірки порушення вимог законодавства, щодо продукції.
Позивач, лише зазначає про те, що вона не є особою, яка ввела продукцію в обіг, що не відповідає вимогам Технічного регламенту, оскільки по ланцюгу придбала її у ФОП ОСОБА_2 .
Суд відхиляє такі обґрунтування позивача, виходячи з наступного.
Частиною 5 ст.8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:
1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію:
2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 під час перевірки та під час складення та розгляду протоколу і прийняття постанов про накладення адміністративно-господарських санкцій не надала документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила їй цю продукцію, а тому вона правомірно визначена відповідачем як особа, що ввела таку продукцію в обіг.
В той же час, позивачем підтверджений факт вжиття заходів щодо витребування у відповідача документації, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію на момент проведення перевірки.
Вказане підкріплюється правовою позицією Верховного Суду у постанові від 17.01.2022 у справі № 808/3443/16, від 29.03.2023 по справі № 816/786/18, відповідно до якої законодавцем імперативно визначено, що у разі якщо орган ринкового нагляду не може ідентифікувати виробника продукції, то особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
З урахуванням викладеного, суд критично відноситься до обставин викладених позивачем, що товар був придбаний у постачальника ФОП ОСОБА_3 , оскільки такі обґрунтування надані лише у позові, тоді як під час перевірки позивач та її представник від підписання акту відмовилися. Надання їх суду вже після застосування адміністративно-господарських санкцій, суд розглядає як намагання уникнути відповідальності за виявлене порушення.
Щодо тверджень, що на момент винесення оскаржуваних постанов позивач припинила підприємницьку діяльність.
Відповідно до ст.609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Згідно із приписами ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Так, приписами ч.9 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Положеннями ст.52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Таким чином, особливістю підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.
Враховуючи зазначене, суд констатує, що відповідно до акту перевірки (розповсюдження) продукції було здійснено до припинення господарської діяльності позивача, що не заперечується останньою так як і зобов`язання набуті ФОП ОСОБА_1 під час здійснення нею господарської діяльності.
Отже, реєстрація позивачем припинення своєї підприємницької діяльності не звільняє її від відповідальності.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов переконання, що позивачем не надано належних доказів та не наведено правових підстав, які б свідчили про протиправність прийнятих постанов від 26.02.2026 року №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 . 
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, у задоволенні даної позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови слід відмовити повністю з підстав викладених вище.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма