ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/1522/25 пров. № А/857/21308/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Костецький Н.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 15 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ) щодо незарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000;
- зобов`язати відповідача з 14.07.2023 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії період з 01.06.2016 по 29.02.2020.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі №380/1522/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, позов було задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що записами №№21, 22 у трудовій книжці позивачки підтверджено її період роботи у ТОВ “Капаінтур” на посаді менеджера у період з 01.10.1999 по 13.03.2000, а доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивачки відповідачем суду не надано. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу позивачки періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 та зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Окрім того, при призначенні пенсії позивачці, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 № 380/27160/23, було виключено: менше 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, що становить 41 місяць: з 01.10.2016 по 29.02.2020, а також 16 місяців періоду карантину: з 01.03.2020 по 31.03.2021, з 01.11.2021 по 31.01.2022. 
Проте, відповідачем, після виконання вказаного рішення суду, на звернення позивачки не було виключено з підрахунку заробітної плати період: з 01.06.2016 по 30.09.2016, щоб загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 (45 місяців), коли необхідно було виключити період з 01.06.2016 по 29.02.2020, що вплинуло на складові розрахунку пенсії позивачки, зокрема, на індивідуальний коефіцієнт, середньомісячний заробіток та на розмір пенсійної виплати позивачки в цілому, що передбачено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до положень статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців, страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. 
У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. 
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. 
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
При призначенні пенсії позивачці із періоду з 01.07.2000 по 29.02.2020 виключено період з 01.10.2016 по 29.02.2020 із підрахунку заробітної плати.
Щодо зарахування періоду роботи позивачки з 01.06.2016 по 29.02.2020 скаржник зазначив, що при призначенні її пенсії до страхового стажу не враховано період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису № 21 до трудової книжки про прийняття на посаду менеджера в ТзОВ “Капаінтур” не було внесено дату та номер наказу про прийняття, а також запис № 22 цієї ж трудової книжки про звільнення з посади менеджера за власним бажанням дописано іншою ручкою, при цьому зміни, внесені в запис № 21, не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з 14.07.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі №380/37160/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо неврахування при призначенні пенсії за віком страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996. Зобов`язано ГУ ПФУ з 14.07.2023 зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди: з 01.03.2020 по 31.03.2021 та з 01.11.2021 по 31.01.2022.
Відповідач листами від 15.07.2024 та від 05.11.2024, наданими у відповідь на адвокатські запити представника позивачки, зокрема, повідомив, що спеціалістом ГУ ПФУ в Запорізькій області та головним спеціалістом ГУ ПФУ в Кіровоградській області при призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не включено період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису пункту 21 до трудової книжки ОСОБА_1 від 07.08.1986 НОМЕР_1 , яку було прийнято на посаду менеджера ТзОВ “Капаінтур” (ЄДРПОУ 20838716), не було внесено дату та номер наказу про прийняття. В п. 22 цієї трудової книжки, внесено запис про звільнення з посади менеджера за власним бажанням, а також дописано іншою ручкою в п.21 дату та помер наказу про прийняття, при цьому зміни в пункт 21 не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, уточнюючих документів за період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 ОСОБА_1 не подано. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі №380/37160/23 з 14.07.2023 зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.09.1994 по 15.11.1996, та відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виключено з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоди: з 01.03.2020 по 31.03.2021 та з 01.11.2021 по 31.01.2022. При цьому розмір пенсійної виплати з 14.07.2023 - 15936,39 грн, 01.03.2024 - 16036,39 грн при страховому стажі 37 років 08 місяців 24 місяців.
Зобов`язання суду щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000 з урахуванням додаткової оптимізації з 01.06.2016 по 30.06.2016 аби загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 відсутні.
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як слідує з матеріалів справи, при призначенні пенсії до страхового стажу позивачки не включено період роботи з 22.10.1999 по 13.03.2000, оскільки при внесенні запису пункт 21 до трудової книжки позивачки від 07.08.1986 НОМЕР_1 , яку було прийнято на посаду менеджера ТзОВ “Капаінтур” (ЄДРПОУ 20838716), не було внесено дату та номер наказу про прийняття. В пункті 22 цієї трудової книжки, внесено запис про звільнення з посади менеджера за власним бажанням, а також дописано іншою ручкою в пункт 21 дату та номер наказу про прийняття, при цьому зміни у цей пункт не завірені печаткою та підписом особи, яка внесла ці зміни.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що записами №№21, 22 у трудовій книжці позивачки повністю підтверджено її період роботи у ТОВ “Капаінтур” на посаді менеджера у період з 01.10.1999 по 13.03.2000, зокрема зазначено, що прийнято на посаду менеджера на підставі наказу №14 від 01.01.1999 та звільнено з посади на підставі наказу №1 від 13.03.2000. При цьому доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.
Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачка не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивачки з підстав недоліків трудової книжки.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо виключення з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоду з 01.06.2016 по 29.02.2020, апеляційний суд зазначає таке.
Як передбачено частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Таким чином, з наведеного слідує, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, а також додаткові періоди, види яких визначені у другому реченні абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV. До періоду, який додатково за бажанням особи може бути виключений з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, законодавець відносить зокрема, період страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення.
Як видно з протоколу призначення (перерахунку) пенсії, страховий стаж позивачки становить 37 років 8 місяців 24 дні, що загалом складає 452 місяці.
При цьому з матеріалів справи слідує, що при призначенні пенсії позивачці, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 №380/27160/23, було виключено менше 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, що становить 41 місяць: з 01.10.2016 по 29.02.2020, а також 16 місяців періоду карантину: з 01.03.2020 по 31.03.2021, з 01.11.2021 по 31.01.2022. Проте, відповідачем, після виконання зазначеного рішення суду на звернення позивачки не було виключено з підрахунку заробітної плати період з 01.06.2016 по 30.09.2016, щоб загальний період оптимізації був з 01.06.2016 по 29.02.2020 (45 місяців), коли необхідно було виключити період з 01.06.2016 по 29.02.2020, що вплинуло на складові розрахунку пенсії позивача, зокрема на індивідуальний коефіцієнт та середньомісячний заробіток, та на розмір пенсійної виплати позивача в цілому, що передбачено вищезазначеною нормою Закону №1058-IV та не необґрунтовано не взято до уваги відповідачем.
Виходячи з наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виключити з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоду з 01.06.2016 по 29.02.2020 слід задовольнити.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування судового рішення немає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №380/1522/25 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар