Справа № 359/7295/26
Провадження № 3/359/2627/2026

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
4 вересня 2026 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі захисника особи, яка притягається до відповідальності – адвоката Власенка С.П., адміністративні матеріали, що надійшли від батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль НПУ ДППУ ПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП, ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в :
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходяться адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , за ч.4 ст. 121 КУпАП (359/7295/26, 3/359/2627/2026) та ст. 124 КУпАП (359/7296/26, 3/359/2628/2026). 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №697203, 19.06.2026 о 12 год. 50 хв. в м. Борисполі по вул. Київський Шлях 83, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ikarus д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, зі стрілкою зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофору з вертикальним розташуванням сигналів, при цьому не надав перевагу у русі іншим учасникам які рухались з інших напрямків. Як наслідок, допустив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження отримало з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3. е) ПДР України, відповідальність за, що передбачена ст. 124 КУпАП.
Окрім того, 19.06.2026 о 12 год. 50 хв. в м. Борисполі по вул. Київський Шлях 83, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ikarus д.н.з. НОМЕР_2 , який підлягає обов`язковому технічном контролю, але своєчасно його не пройшов. Правопорушення вчинив потворно протягом року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 121 КУпАП. 
Захисник в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 , починаючи з листопада 2025 року працює водієм маршрутних транспортних засобів у ФОП ОСОБА_3 , основним видом діяльності якого є здійснення пасажирських перевезень. За час роботи на даному підприємстві за ОСОБА_1 на постійній основі було закріплено автобус Еталон д.н.з. НОМЕР_4 , який обслуговує маршрут загального користування по м. Бориспіль №1-В «вул. Бежівка-УМБ17», а саме вул. Бежівка – вул. Київський шлях – вул. Головатого- вул. Привокзальна. 
19.06.2026 ОСОБА_1 прибув на роботу та готувався до виїзду на маршрут. Однак, під час перевірки автобуса механік виявив підтікання значної частини масла двигуна, що перешкодило подальшій безпечній його експлуатації. 
Про ці обставини ОСОБА_1 повідомив свого безпосереднього керівника ФОП ОСОБА_3 , який наказав йому пересісти на інший автобус, а саме Ikarus д.н.з. НОМЕР_2 , який тривалий час не експлуатувався підприємством. 
ОСОБА_1 заперечив проти використання транспортного засобу, який за ним не був закріплений і який вже тривалий час не використовувався підприємством, проте під загрозою звільнення вимушений був підкоритися наказу керівника та на декілька годин, поки будуть лагодити його автобус, пересів на автобус Ikarus д.н.з. НОМЕР_5 .
Окремо захисник Власенко С.П. звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не знав про не проходження цим автобусом Ikarus д.н.з. НОМЕР_5 обов`язкового технічного контролю, адже про це йому ніхто не повідомив. 
Близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 на мобільний телефон зателефонував механік та повідомив щоб він їхав в гараж, так як автобус Еталон д.н.з. НОМЕР_4 вже відремонтували. 
Висадивши всіх пасажирів, ОСОБА_1 направився в гараж. Виїжджаючи з вул. Бежівка на вул. Київський шях сталася ДТП за участю даного автобуса та автомобіля TOYOTA д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок незначного контактування передньої лівої частини автобуса та задньої правої частини автомобіля TOYOTA д.н.з. НОМЕР_3 , у останнього було пошкоджено лакофарбове покриття заднього правого крила. Із водієм автомобіля TOYOTA д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 всі питання вирішив на місці ДТП у зв`язку з чим вона до нього жодних матеріальних претензій не має.
Захисник зазначив, що ОСОБА_1 вину визнає у повному обсязі, керував транспортним засобом який не пройшов обов`язкового технічного контролю без прямого умислу, оскільки про ці обставини йому нічого не було відомо. Ця подія сталася раптово та вимушено для нього, оскільки його автобус перед виїздом на маршрут вийшов із ладу. І лише для того щоб своєчасно та у повному обсязі надати послуги з перевезення пасажирів, він як виняток, на декілька годин вимушений був керувати цим транспортним засобом. 
Беручи до уваги той факт, що вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, суд, зважаючи на вимоги ст. 36 КУпАП, вважає, що справи слід об`єднати в одне провадження з метою повного, всебічного та об`єктивного їх розгляду та присвоїти єдиний унікальний номер провадження – 359/7295/26, 3/359/2627/2026. 
Дослідивши пояснення захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності, та ознайомившись із матеріалами справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується не лише його визнанням, а й дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:  даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №697215 та серії ЕПР1 №697203 від 19.06.2026, з яким правопорушник ознайомлений та який ним власноручно підписано; довідкою наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами; постановою про накладення адміністративного стягнення від 20.11.2026 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП; схемою місця ДТП, яка сталася 16.06.2026; фото таблицею; письмовими поясненнями учасників ДТП; відеозаписами з обставинами вчинення даного правопорушення.
Суд вбачає у діях ОСОБА_1 необережну форму вини, оскільки він не перевірив у повному обсязі пакет документів, які підтверджували або спростовували факт проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.
За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.3 б) та п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 121 та ст. 124 КУпАП.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998). ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді водія та виконує трудові обов`язки пов`язані з керуванням транспортними засобами.
Згідно з наданими суду письмовими доказами, у зв`язку з гострим дефіцитом водіїв відповідної категорії підприємство не має реальної можливості забезпечити його заміну на маршруті. Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами фактично унеможливить виконання ним посадових обов`язків, що може призвести до порушення безперебійного надання транспортних послуг значній кількості мешканців міста Борисполя та негативно вплинути на реалізацію їхніх прав. 
Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.
Аналогічним чином, в даному випадку, є заборона застосування нижче від передбаченого санкцією закону КУпАП стягнення відносно осіб, які притягаються до відповідальності в разі визнання винуватими. Таким чином, суд позбавлений можливості врахувати всі обставини справи та поведінку особи, і має застосовувати стягнення для всіх однакове, незалежно від того чи визнала вона свою вину, щиро розкаялась, тощо.
З цього приводу суддя вважає за необхідне зазначити про індивідуалізацію покарання (стягнення) відносно осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП.
Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами), з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, майнового стану ОСОБА_1 , його відношення до скоєного, виконання ним обов`язків водія, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч. 4 ст.121 КУпАП, та застосування альтернативного стягнення.
Судом не застосовується вимоги ст.22 КУпАП, яке заборонено (можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення), проте, в даному випадку суддя вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП.
Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від керування автомобілем, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що йому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 4 статті 121 КУпАП без позбавлення права керування. 
Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Вважаю, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим. Саме таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, ч. 4 ст.121, 124, ст. 283-285 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
Об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.4 ст. 121 КУпАП (359/7295/26, 3/359/2627/2026) та ст. 124 КУпАП (359/7296/26, 3/359/2628/2026) та присвоїти адміністративній справі єдиний унікальний номер справа 359/7295/26, провадження 3/359/2627/2026.
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень:
- за ст. 124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок;
- за ч. 4 ст. 121 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , штраф в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень 00 копійок, з перерахуванням суми штрафу в дохід держави на розрахунковий рахунок UA488999980313030149000010001; Отримувач - ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37955989; Банк Отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку МФО - 899998; Код класифікації доходів бюджету – 21081300, без позбавлення права керування транспортними засобами. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок, на користь державного бюджету України за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Суддя     Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили _____________________