Провадження № 2/742/1237/26 
Єдиний унікальний № 742/804/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», представник позивача – Дідух Євген Олександрович, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №5075374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами вказаного договору товариство надало відповідачу кредит у сумі 8000,00 грн, строком на 360 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на визначених договором умовах, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав особисто під час укладення кредитного договору. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Надалі між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» був укладений договір факторингу №01-1/06/2025 від 02.06.2025, відповідно до якого останньому як новому кредитору передано право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача, про що остання була повідомлена. Розмір заборгованості перед відповідачем становить 35730,00 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8000,00 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором – 16130,00 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 11600,00 грн, які просить стягнути позивач та сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке було відкладене до 21.07.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просив розглядати справу за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.13).
Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній», що в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Підстав для відкладення, нового повідомлення, немає.
Крім того, про судове засідання відповідач повідомлялася через оголошення на сайті Судової влади України.
У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79, 80 ЦПК України).
Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1-3 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №5075374 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав особисто під час укладення кредитного договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів, тип процентної ставки фіксований; стандартна процентна ставка 1,00% в день, що застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 0,01% в день, що застосовується, якщо клієнт до 08.11.2024 (включно)сплатить кошти в сумі, неменше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору: за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 3251,30% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 2394,44%. Орієнтовна загальна вартість кредиту: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 36800,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 36008,00 грн (а.с.56-61 зворот), що також підтверджується копією Додатку №1 до кредитного договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту) (а.с.62), копією Додатку №2 до кредитного договору (Інформаційне повідомлення) (а.с.62 зворот, 84), копіє паспорту споживчого кредиту (а.с.82-83 зворот).
Договір, додатки до нього та паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 аналогами ЕЦП у формі одноразових ідентифікаторів «41254» та «65840».
Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек» №20260108-1 від 08.01.2026 судом встановлено, що 30.10.2024 о 20:30:14 ТОВ «Лінеура Україна» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 8000,00 грн, зарахування на картку № НОМЕР_2 , призначення платежу: виконання фінансових зобов`язань відповідно до укладеного договору №5075374 від 30.10.2024, що відповідає сумі кредиту, отриманого відповідачем на виконання умов Кредитного договору (а.с.73), на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 03.01.2024 укладеного між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.25-28 зворот).
Крім того, як вбачається з інформації №КНО-07.8.5/7933БТ від 11.05.2026 наданої АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_1 в банку була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_2 . По даному рахунку 30.10.2024 зараховано кошти на суму 8000,00 грн 22.02.2024 (а.с.96).
02.05.2025 між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» був укладений Договір факторингу №02/1/06/2024, згідно якого ТОВ «Лінеруа Україна» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №5075374 від 30.10.2024, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 (а.с.53-57 зворот.), що також підтверджується копіями додатків №1,2,3,4,5,6 до Договору факторингу (а.с.34 зворот-36), копіями платіжних інструкцій: №257 від 03.06.2025 на суму 419433,55 грн (а.с.49), 1384 від 03.06.2025 на суму 1494000,00 грн (а.с.50), №11185 від 03.06.2025 на суму 1623000,00 грн (а.с.51), та копією повідомлення від 03.06.2025 ТОВ «Лінеура Україна», щодо повідомлення боржників про відступлення праві вимоги за кредитними договорами (а.с.70-70 зворот).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5075374 від 30.10.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 02.06.2025 заборгованість відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 28130,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16130,00 грн заборгованість за відсотками та штрафи/неустойки - 4000,00 грн (а.с.63-64 зворот), що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу (а.с.78).
Відповідно до умов Кредитного договору №5075374, строк дії договору 360 днів з 30.10.2024 по 25.10.2025 (п.1.3 Договору).
Станом на дату укладення Договору факторингу від 02.06.2025 №02-1/062025, строк дії Кредитного договору №5075374 не закінчився, а тому, в межах строку Кредитного договору, ТОВ «Українські Фінансові Операції» з дати факторингу 02.06.2025 донараховані відсотки за 145 календарних днів у сумі 11600,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» за Кредитним договором №5075374 за період з 03.06.2025 по 25.10.2025) (а.с.79-80 зворот).
Після укладення Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунок ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунок первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем да Кредитним договором №5075374 від 30.10.2024 на загальну суму 35730,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн, заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором – 16130,00 грн, заборгованість за відсотками нарахованими позивачем – 11600,00 грн. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно частини 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
У даній справі судом встановлено, що 30.10.2024 між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5075374, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн.
02.06.2025 між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» був укладений договір факторингу №02-1/06/2025, відповідно умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №5075374 від 30.10.2024. 
Договором факторингу визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст.519 ЦК України).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
За таких обставин, ТОВ «ФІК «ЕЙС» правомірно набуло право вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення у встановлений строк грошових коштів.
Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2662,40 грн. 
Крім того, судом встановлено, що 01.08.2024 між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Є.О. укладено договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А (а.с.23-24 зворот) та Додаткову Угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2025 (а.с.37).
Згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт від 15.12.2025 за договором про надання правничої допомоги №01/08/2024-А виконаних адвокатом Дідухом Є.О., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за даним позовом, погоджено надання правових послуг на загальну суму 10000,00 грн (а.с.65-65 зворот).
У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі №757/36628/16ц (провадження №61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Керуючись ст.ст.207, 509, 526, 549, 551, 625, 626-629, 633-634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.81, 89, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», представник позивача – Дідух Євген Олександрович, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ – 40966896, юридична адреса: 04070, м.Київ, вул.Глибочицька, буд.40, прим 19 «Н», «П») заборгованість за кредитним договором №5075374 від 30.10.2024 у сумі 35730 (тридцять п`ять тисяч сімсот тридцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ – 40966896, юридична адреса: 04070, м.Київ, вул.Глибочицька, буд.40, прим 19 «Н», «П») судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА