ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2224/26	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Богацької Н.С.,
Принцевської Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ
на ухвалу Господарського суду Одеської області
від 08 червня 2026 року (повний текст складено 08.06.2026)
у справі № 916/2224/26
за позовом ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ
до відповідача: Одеської районної державної адміністрації 
про визнання права постійного користування

суддя суду першої інстанції: Літвінов С.В.
місце винесення ухвали: м. Одеса, просп. Шевченка, 29,Господарський суд Одеської області, -
В С Т А Н О В И В:

У червні 2026 ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської обласної державної адміністрації відповідно до якої просив визнати право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1142 га, розташованої за адресою: вул. Зелена, 1 а, с. Нерубайське, Одеської області, з кадастровим номером 5121084200:02:002:2024, отримане на підставі рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 28 липня 2005 року №666/28-IV.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 у справі №916/2224/26 (суддя Літвінов С.В.) справу №916/2224/26 за позовом ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ до відповідача Одеської районної державної адміністрації про визнання права постійного користування передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Такий висновок суду мотивований тим, що враховуючи характер спірних правовідносин, предмет заявлених позовних вимог та те, що відповідачем у справі є Одеська обласна державна адміністрація, на спір поширюються правила виключної територіальної підсудності, передбачені частиною п`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України. Зазначена норма імперативно визначає, що спори, відповідачами у яких є обласні державні адміністрації, незалежно від інших правил визначення підсудності, підлягають розгляду Господарським судом міста Києва. 
Відтак Господарський суд Одеської області не наділений повноваженнями на розгляд цієї справи по суті, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ГПК України, справа №916/2224/26 підлягає передачі за виключною територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, що забезпечить розгляд спору судом, встановленим законом, із дотриманням принципів законності, правової визначеності та права на справедливий суд.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 18.06.2026 ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 у справі №916/2224/26 та ухвалити рішення, яким справу №916/2224/26 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги скаржник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не були враховані положення ч.1 ст.27 Господарсько-процесуального кодексу України, а саме що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Судом першої інстанції в описовій частині оскаржуваної ухвали зазначено, що ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, однак зазначене твердження суду є помилковим, оскільки як вбачається з позовної заяви, ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської районної державної адміністрації, а не до Одеської обласної державної адміністрації.
Крім того апелянт зазначає, що місцевим господарським судом помилково послався на положення ч.5 ст.30 Господарсько-процесуального кодексу України, оскільки вказані положення не містять вимог, що спори, у яких відповідачем є зокрема районі державні адміністрації розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду. 
Зокрема зазначено, що ч.5 ст.30 Господарсько-процесуального кодексу України не підлягає застосуванню до спору у даній справі за позовом ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ до відповідача Одеської районної державної адміністрації про визнання права постійного користування.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 18.06.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2026 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів зазначеної справи до суду апеляційної інстанції.
30.06.2026 матеріали справи №916/2224/26 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2026 вказану апеляційну скаргу ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 року у справі №916/2224/26 залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача разом з описом вкладення, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
06.07.2026 від апелянта до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адресу відповідача разом з описом вкладення.
Однак, у зв`язку з відпусткою суддів зі складу колегії суддів, які не є суддями-доповідачами, Діброви Г.І. та Ярош А.І., розпорядженням керівника апарату суду від 09.07.2026 № 88 призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/2224/26.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2026 для розгляду справи №916/2224/26 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді – Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2026 вказана колегія (головуючий суддя – Савицький Я.Ф., судді: Богацька Н.С., Принцевська Н.М.) прийняла справу № 916/2224/26 до свого провадження. Також, вказаною ухвалою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 у справі №916/2224/26; продовжено розгляд цієї апеляційної скарги на розумний строк; вирішено розглядати апеляційну скаргу ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право протягом цього ж строку подати до суду заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.
Однак, відповідач своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відзив суду не надав, проте, згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Частиною 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2026 ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Одеської районної державної адміністрації, про визнання правом постійного користування земельною ділянкою площею 0,1142 га. розташованої за адресою: вул. Зелена, 1 а, с. Нерубайське, Одеської області, з кадастровим номером 5121084200:02:002:2024, отримане на підставі рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 28 липня 2005 року №666/28-IV.
Під час прийняття оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд виходив з того, що якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині п`ятій статті 30 Господарського процесуального кодексу України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції Господарського суду міста Києва та будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.
Так, суд першої інстанції в описовій частині ухвали помилково зазначив, що ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської обласної державної адміністрації.
Господарським судом Одеської області при вирішенні питання щодо територіальної підсудності спору не було належним чином застосовано положення частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ПІВДЕННИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом саме до Одеської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 44010662), що прямо підтверджується змістом позовної заяви, доданими до неї документами та апеляційною скаргою.
Натомість суд першої інстанції в описовій частині оскаржуваної ухвали помилково зазначив, що позивач звернувся з позовом до Одеської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00022585).
При цьому, Одеська обласна державна адміністрація та Одеська районна державна адміністрація є різними юридичними особами, які мають різні найменування, різні коди ЄДРПОУ, різний правовий статус, обсяг повноважень та місцезнаходження. Відтак ототожнення зазначених юридичних осіб є неприпустимим, оскільки призводить до неправильного визначення суб`єктного складу спору та, як наслідок, до помилкового застосування правил територіальної підсудності.
Саме помилкове визначення судом першої інстанції відповідача як Одеської обласної державної адміністрації стало підставою для застосування положень частини п`ятої статті 30 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас частина п`ята статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлює правила виключної територіальної підсудності лише щодо окремо визначеного кола суб`єктів, зокрема Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, Рахункової палати, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, справи за участю яких розглядаються Господарським судом міста Києва.
Разом із тим наведена норма не поширюється на районні державні адміністрації, оскільки такі органи прямо не включені законодавцем до переліку суб`єктів, визначених частиною п`ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, положення частини п`ятої статті 30 Господарського процесуального кодексу України не містять приписів про те, що спори, відповідачем у яких є районна державна адміністрація, підлягають розгляду Господарським судом міста Києва.
За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування положень частини п`ятої статті 30 Господарського процесуального кодексу України. Натомість при визначенні територіальної підсудності даного спору підлягали застосуванню загальні правила, передбачені частиною першою статті 27 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких позов має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням належного відповідача – Одеської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 44010662).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи за виключною територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва ґрунтується на неправильному визначенні відповідача у справі та помилковому застосуванні норм процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частинами 1 та 2 статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.
Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
Положеннями Господарського процесуального кодексу України, визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (ст.ст. 20-23 Господарського процесуального кодексу України,), інстанційна юрисдикція (ст. ст. 24-26 Господарського процесуального кодексу України,) та територіальна юрисдикція (підсудність) (ст. ст. 27-31 Господарського процесуального кодексу України,).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим кодексом.
Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України,.
Натомість, приписи ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.
Суд зауважує на тому, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом ч. 5 Господарського процесуального кодексу України, визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування. Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №905/1566/17.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.
Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 у справі №916/2224/26 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та за умов неповного з`ясування обставин справи.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 Господарського процесуального кодексу України,).
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 08.06.2026 у справі №916/2224/26 - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.
За змістом ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
Оскільки справа №916/2224/26 направляється для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області, суд апеляційної інстанції не вирішує питання розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги; такі витрати мають бути розподілені судом першої інстанції за результатами розгляду позову.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПІВДЕННОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Одеської області від 08.06.2026 у справі №№916/2224/26 скасувати.
Справу №916/2224/26 направити до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Принцевська Н.М.