Справа № 302/1074/26 
Провадження № 2-о/302/79/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І., 
за участі секретаря судового засідання Куруц В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Міжгірського районного суду Закарпатської області в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення та скасування запису про заборону на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
10 серпня 2026 року ОСОБА_1 , через представницю адвокатку Гренджу Вікторію Юріївну, звернувся до суду з вказаною заявою.
Заяву обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом виданими 15.06.2026 року, зареєстровані за № 453, № 455, спадкова справа № 94/2026 та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час оформлення спадщини до майна померлих батьків державним нотаріусом виявлено наявність заборони щодо відчуження об`єкта – нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 482535636 від 19.06.2026. Характер обтяження – заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3762086, зареєстровано 20.09.2006 року, за № 3762086, реєстратором: Міжгірська державна нотаріальна контора, 90000, Закарпатська область, Хустський район, с-ще Міжгір`я, вул. Шевченка, 99. Підстава обтяження: повідомлення від 30.12.1980 року Міжгірське відділення Держбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_2 ; Додаткові дані: Архівний номер: 19, архівна дата: 30.12.1980, дата виникнення: 30.12.1980, ст.12. 
З метою зняти вказане обтяження із належного заявнику житлового будинку, заявник звернувся до Міжгірської державної нотаріальної контори. Завідувачкою державної нотаріальної контори позивачу в цьому проханні відмовлено з підстав, що згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» та п.п.5.1 п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Повідомлення кредитора про погашення позики заявник отримати не може, бо не є позичальником та іпотекодавцем майна, особа – ОСОБА_3 йому невідома, спільно з його сім`єю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не проживала та не була зареєстрований. Підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 30.12.1980 Міжгірського відділення Держбанку. Ставити вимогу перед цим кредитором про зняття обтяження з нерухомого майна являється неможливим, оскільки Міжгірське відділення Держбанку припинило свою діяльність в 1991 році та правонаступників не має. У зв`язку з відсутністю боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, з посиланням на правовий висновок Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладений у постанові від 13.09.2023 в справі №295/7291/20, через відсутність особи, яка мала б відповідати за позовом, – заявник звернувся із цією заявою в порядку окремого провадження та за наведених обставин і нормативно правового обґрунтування просить встановити факт, що обтяження у виді заборони не стосується житлового будинку заявника й скасувати з вказаних підстав запис про вчинення обтяження.
11 серпня 2026 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду.
Заявник в судове засідання не з`явився. Представниця заявника – адвокатка Гренджа В.Ю. просила розглянути справу без її участі та у відсутність заявника, заявлені вимоги підтримала й наполягала на задоволенні.
Заінтересована особа – завідувач Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. 11.09.2026 подала суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі.
Суд установив такі фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом виданими 15.06.2026 року, зареєстровані за № 453, № 455, спадкова справа № 94/2026 та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заявник набув в порядку спадкування за законом, після смерті своїх батьків: матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер документа 482535636 від 19.06.2026 (а.с. 9) наявні відомості про обтяження: тип – заборона (архівний запис), реєстраційний номер 3762086 зареєстровано 20.09.2006 за номером 3762086 реєстратором – Міжгірською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження – повідомлення 30.03.1980 Міжгірське відділення Держбанку, об`єкт обтяження: не визначено, адреса: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 19, архівна дата 30.12.1980, дата виникнення 30.12.1980.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 482535636 слідує, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , Міжгірського (на це час Хустського) району Закарпатської області була ОСОБА_4 (померла). При цьому в зазначеній інформації містяться відомості про наявність про обтяження: тип – заборона (архівний запис), реєстраційний номер 3762086 зареєстровано 20.09.2006 за номером 3762086 реєстратором – Міжгірською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження – повідомлення 30.12.1980 Міжгірське відділення Держбанку, об`єкт обтяження: не визначено, адреса: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 19, архівна дата 30.12.1980, дата виникнення 30.12.1980. 
Підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 30.12.1980 Міжгірського відділення Держбанку, тобто в даному випадку кредитором є Міжгірське відділення Держбанку. Ставити вимогу перед цим кредитором про зняття обтяження з нерухомого майна являється неможливим, оскільки Міжгірське відділення Держбанку припинило свою діяльність в 1991 році.
Правовий статус Держбанку СРСР безпосередньо перед розпадом СРСР визначався Законом СРСР «Про державний банк СРСР» № 1828-1 від 11.12.1990 року і Законом СРСР «Про банки і банківську діяльність» № 1829-1 від 11.12.1990 року. 20 березня 1991 року було прийнято Закон Української РСР № 872-ХІІ «Про банки і банківську діяльність`та постанову Верховної Ради України № 873-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність», за якими Верховною Радою України Український республіканський банк Держбанку СРСР було оголошено власністю України і на його базі створено Національний банк України. 
Постановою Президії Верховної Ради України від 07.10.1991 №1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України щодо Держбанку СРСР. 
За наведених підстав правонаступників Міжгірське відділення Держбанку не має. Отже, єдиний суб`єкт, який мав право зініціювати і зняти вказане обтяження у позасудовому порядку - Український республіканський банк Держбанку СРСР надати повідомлення про погашення позики (кредиту) ОСОБА_3 не може в силу його ліквідації.
Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 295/7291/20 у Цивільному кодексі України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд виснував, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. 
Встановлення цього факту не пов`язане з вирішенням спору про право.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення – ч.2ст.315 ЦПК України.
Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.
Вирішення заявлених вимог в іншому порядку, окрім судового, є неможливим.
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2-5, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 316 і 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значання та скасування запису про заборону на нерухоме майно, – задовольнити повністю.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що обтяження у виді заборони на нерухоме майно - архівний запис №3762086, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 20.09.2006 року за № 3762086 не стосується (не належать) ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , та належного йому на праві приватної власності житлового будинку під реєстраційним АДРЕСА_1 .
Скасувати запис про вчинене обтяження у виді заборони на нерухоме майно (архівний запис №3762086) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 20.09.2006 року за № 3762086, реєстратор: Міжгірська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення від 30.12.1980 року Міжгірське відділення Держбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_3 ; архівний номер: 19, архівна дата: 30.12.1980, дата виникнення – 30.12.1980. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 14.09.2026.

Суддя | | О. І. Повідайчик