ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 545/5106/24
провадження № 2/753/13053/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді Котенко Р. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року представник позивача, адвокат Кірюшин Артем Андрійович звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 08 липня 2017 року укладено договір позики №221199. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 02 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24413 про стягнення із позивача заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 28 986,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5. Разом з тим, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не додержався порядку його вчинення, не перевірив безспірність вимог стягувача, а також виконавчий напис вчинено без дотримання вимог Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зокрема, щодо вчинення виконавчого напису на оригіналі нотаріально посвідченого договору. У зв`язку із зазначеним, представник позивача просить суд визнати протиправним та таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 24413. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 03 січня 2024 року звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 . На сьогоднішній день, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 з позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 27 541,87 грн. Оскільки виконавчий напис вже частково виконаний шляхом примусового списання коштів, у разі визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач має право на повернення безпідставно стягнутих грошових коштів. Окрім того, представник позивача також просить суд стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем, у тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 11 200,00 грн. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.
23 листопада 2024 року від представника позивача, адвоката Кірюшина Артема Андрійовича до суду надійшла заява про усунення недоліків позову. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2024 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву було передано для розгляду судді Котенко Р. В.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань до суду не подав.
Треті особи своїм правом на подання письмових пояснень не скористались.
Від сторін також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідно до вищевикладеного, розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) 08 липня 2017 року укладено договір позики №221199, відповідно до п 1.1. якого Позикодавець надає Позичальнику на умовах, що передбачені договором грошові кошти у позику у сумі 650,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5 цього договору.
02 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинв виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 24413, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості за кредитним договором №221199 від 08 липня 2017 року у загальному розмірі 28 986,00 грн за період з 08 липня 2017 року по 06 серпня 2020 року.
14 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 з виконання виконавчого напису № 24413 від 02 вересня 2020 року.
03 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які останній отримує від військової частини НОМЕР_1 . 
З відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни № 18982 від 14.11.2024, вбачається, що з ОСОБА_1 за період з серпня 2024 року по листопад 2024 року стягнуті грошові кошти за виконавчим провадженням № НОМЕР_5 у розмірі 30 965,06 грн, з яких 27 541,87 грн - в рахунок погашення заборгованості перед товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», 2 754,19 грн - в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця та 669,00 грн - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження. 
Щодо вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.
Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.
Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172.
Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.
Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Отже, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Отже, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
При ухваленні рішення суд також керується висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, відповідно до яких кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса
З копії договору позики № 221199 від 08.07.2017 та виконавчого напису № 24413 від 02.09.2020 вбачається, що договір між сторонами не посвідчений нотаріально.
Крім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості.
Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру заборгованості, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі позики та здійснення її часткового погашення тощо.
Крім того, відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи за наявності таких умов: подані документи підтверджують безспірність заборгованості, іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а в разі виконавчого напису на договорі про встановлення довірчої власності - виконання боржником свого зобов`язання; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Як вбачається з п. 1.3.договору позики № 221199 від 08 липня 2017 року, строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута до 07 серпня 2017 року.
Отже, трирічний строк на звернення із заявою про вчинення виконавчого напису сплив 08 серпня 2020 року, проте виконавчий напис був вчинений нотаріусом 02 вересня 2020 року, що, в свою чергу, спростовує висновок про те, що заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, є безспірною.
З огляду на зазначене, суд бере до уваги доводи представника позивача, що стягнута з позивача заборгованість не є безспірною та стягнута з нього з ймовірним недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що, зокрема, не спростовано відповідачем.
Згідно із ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи те, що відповідач не надав суду заперечення проти позову та не спростовував доводи позивача, суд, з урахуванням зазначених обставин, дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника а, отже, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даному випадку, правовою підставою набуття товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» грошових коштів у розмірі 27 541,87 грн, став виконавчий напис №24413 від 02 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, який був визнаний судом у даній справі таким, що не підлягає виконанню. Тому, суд вважає, що правова підстава для отримання товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» стягнутих коштів у виконавчому провадженні №63020731 від 14 вересня 2020 року грошових коштів в розмірі 27 541,87 грн є незаконною і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України як безпідставно одержані відповідачем.
Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 27 541,87 грн ґрунтується на вимогах закону, а тому також підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1 937,92 грн.
Представник позивача також просить стягнути з відповідача 11 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано: 
- копію договору про надання правової допомоги від 13 листопада 2024 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» (далі - Договір);
- копія акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 13 листопада 2024 року (далі - Акт), відповідно до якого загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги станом на 13.11.2024 складає 11 200,00 грн. 
Оплата виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 13 листопада 2024 року Замовником проведена у готівковій формі, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 67 від 13 листопада 2024 року на загальну суму 11 200, грн.
Відповідно до Акту адвокатом позивачу надано: усну консультацію щодо підстав та порядку визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, наслідків визнання вказаних написів такими, що не підлягають виконанню, порядку подання позовних заяв до суду та їх розгляду, можливостей апеляційного оскарження судових рішень в порядку цивільного судочинства. Також сторонами узгоджено правову позицію та визначено план дій у справі. Тривалість усної консультації 4 години, вартість однієї години консультації 800,00 грн, а загалом 3 200,00 грн;
проведено аналіз судової практики місцевих та апеляційний судів щодо вирішення спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Також виконавцем проаналізовано судову практику Київського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України та Великої Палати Верховного Суду України у справі №826/20084/14 тривалістю 5 годин, вартість однієї години аналітичної роботи 800,00 грн, а загалом 4 000,00 грн;
підготовлено позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тривалість підготовки документу склала 5 годин, вартість однієї години 800,00 грн, а загалом 4 000, 00 грн. 
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Разом з тим, відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.
Враховуючи, що стороною позивача доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу належними та допустими доказами, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 24413, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін».
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 02 вересня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 24413, грошові кошти у розмірі 27 541,87 грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 937,92 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 39952398).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, буд. 42, оф. 329; РНОКПП: НОМЕР_4 )

Суддя Р. В. Котенко