ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.07.2026	Справа № 910/4160/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Фізичної особи - підприємця Трофименко Оксани Вікторівни 
до  Національної служби здоров`я України 
про стягнення 802.634,93 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

10.04.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Трофименко Оксани Вікторівни до Національної служби здоров`я України про стягнення 802.634,93 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договори № 000-ЕМР6-М000 від 13.01.2023 та № 000-А60Т-М000 від 02.06.2023 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Позивач належним чином та у повному обсязі виконував свої зобов`язання щодо надання медичних послуг. Разом із тим, за періоди березень - травень 2023 року, та липень - жовтень 2023 року відповідач, попри відсутність будь-яких заперечень до звітів про медичні послуги у строки, визначені договорами, не виконав свого зобов`язання щодо оплати наданих медичних послуг. У зв`язку з цим за відповідачем утворилася заборгованість за медичні послуги у загальному розмірі 605.933,71 грн. Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договорами позивач звернувся до суду про стягнення 802.634,93 грн, з яких 605.933,71 грн основного боргу, 148.330,27 грн інфляційних втрат та 48.370,95 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4160/26 від 17.04.2026 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.
29.04.2026 та 04.05.2026 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4160/26 від 11.05.2026 відкрито провадження у справі № 910/4160/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
27.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки за постановами Кабінету Міністрів України № 232 та № 613 до розрахунку вартості медичних послуг позивача підлягає застосуванню коригувальний коефіцієнт 0, з огляду на розташування місця надання медичних послуг в смт Новопсков Луганської області на тимчасово окупованій території. Крім того, відповідач наголошує на неподанні позивачем фінансових звітів про витрати за вересень 2023 року, що стало підставою для зупинення оплати за договором № 0000-A60T-M000 з листопада 2023 року та призвело до втрати надавачем права на отримання коштів до закінчення строку дії договору. Також, відповідач просить закрити провадження у справі у зв`язку з наявністю тотожного спору у адміністративній справі № 320/16244/24.
11.06.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі та надає заперечення на доводи відповідача, вказуючи що господарський позов про стягнення договірна заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за статтею 625 Цивільного кодексу України має інший предмет, інші правові підстави та спосіб захисту майнового права, ніж заявлений раніше публічно-правовий адміністративний позов, що повністю виключає тотожність позовів та підстави для закриття справи. Позивач також зазначає, що фактично здійснював медичну практику та обслуговування 1595 активних пацієнтів у місті Дніпро в орендованому приміщенні, про що відповідач був належним чином повідомлений та що підтверджується даними МІС «Helsi» і регулярними оплатами за інші місяці 2023 року, а звіти за спірні періоди надсилалися на пошту відповідача з накладеним КЕП у зв`язку з відсутністю технічної можливості їх проведення замовником через систему ЕСОЗ. 
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

13.01.2023 між Фізичною особою-підприємцем Трофименко Оксаною Вікторівною (далі - позивач, надавач) та Національною службою здоров`я України (далі - відповідач, замовник) було укладено договір № 0000-EMP6-M000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (умови якого застосовувалися з 01.01.2023 та який діяв до 10.05.2023 у редакції договору про внесення змін від 09.05.2023), а 02.06.2023 між тими самими сторонами укладено договір № 0000-A60T-M000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (який діяв до 31.12.2023) (далі разом - договори). 
Відповідно до пункту 8 договорів надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язаний оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. 
На виконання положень договорів позивач організував та надав медичні послуги з первинної медичної допомоги пацієнтам, які подали надавачеві декларації про вибір лікаря, фактично здійснюючи медичну практику та обслуговування населення в орендованому нежитловому приміщенні за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 3, прим. 24. 
Послуги ФОП Трофименко Оксана Вікторівна надавались у місті Дніпро, оскільки позивач був вимушено евакуйований, у зв`язку із військовою агресією та тимчасовою окупацією початкового місця провадження діяльності за адресою: Луганська область, селище Новопсков, вулиця Українська, буд. 95б, що підтверджується довідкою переселенця № 1201-5002646569.
На підтвердження надання послуг та виникнення грошових зобов`язань позивачем складені та надані до суду звіти про обсяг медичних послуг з надання первинної медичної допомоги та рахунки, а саме: за березень 2023 року на суму 85.360,22 грн, за квітень 2023 року на суму 86.693,08 грн, за травень 2023 року на суму 86.360,22 грн (направлені відповідачу 02.05.2023), а також за липень 2023 року на суму 85.120,61 грн, за серпень 2023 року на суму 87.581,35 грн, за вересень 2023 року на суму 87.581,35 грн та за жовтень 2023 року на суму 87.236,88 грн (направлені відповідачу 02.10.2023). 
У зв`язку з незабезпеченням замовником технічної можливості верифікації документів через центральну базу даних електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ), вказані звіти були направлені позивачем на офіційну електронну адресу відповідача у форматі «docx.p7s» з накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Відтак, зобов`язання з оплати вказаних звітів у відповідача виникали протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту їх отримання, тобто строк оплати за першою групою звітів сплив 16.05.2023, а за другою групою зведений строк сплив 16.10.2023.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати належним чином не виконав, надані послуги за вказані періоди не оплатив, обґрунтованих заперечень щодо обсягу чи якості послуг у договірні строки не надав, натомість безпідставно застосував до розрахунків коригувальний коефіцієнт 0 та в подальшому призупинив фінансування.
Внаслідок викладеного станом на день звернення до суду у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, розмір якої становить 258.413,52 грн за першим договором та 347.520,19 грн за другим договором, що загалом складає 605.933,71 грн. Також позивачем за весь час прострочення нараховано інфляційні втрати в загальній сумі 148.330,27 грн (63.407,52 грн та 84.922,75 грн) та 3% річних у сумі 48.370,95 грн (22.492,60 грн та 25.878,35 грн). 
Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих медичних послуг за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, що призвело до утворення заборгованості, нарахування передбачених законом інфляційних втрат та 3% річних і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 8 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між Уповноваженим органом та закладом охорони здоров`я незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка в установленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, що відповідають встановленим Кабінетом Міністрів України вимогам до надавача медичних послуг за програмою медичних гарантій, та має відповідати умовам закупівлі, специфікаціям до медичних послуг, а також враховувати визначений у програмі медичних гарантій обсяг забезпечення медичними послугами відповідно до потреб у межах кожного госпітального округу. Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається у письмовій (електронній) формі. Типова форма договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, порядок його укладення, зміни та припинення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» встановлено, що тариф сплачується Уповноваженим органом за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до програми медичних гарантій безпосередньо надавачам медичних послуг.
Як встановлено судом, у 2023 році між Національною службою здоров`я України (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Трофименко Оксаною Вікторівною (надавач) було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій: № 0000-EMP6-М000 від 13.01.2023 та № 0000-A60T-M000 від 02.06.2023.
Відповідно до умов договорів надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язався оплачувати такі послуги відповідно до встановленого журналу, тарифу та коригувальних коефіцієнтів, затверджених законодавством. 
Позивачем на підтвердження обставин фактичного надання медичних послуг у місті Дніпро надано копію договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 17.10.2022, укладеного з орендодавцем Рудею О.А. щодо приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 3, прим. 24. Також, надано висновок про технічний стан та доступність вказаного нежитлового приміщення для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення від 10.11.2022, виконаний експертом Великохатським Д.Л.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав, а відповідач прийняв медичні послуги з первинної медичної допомоги пацієнтам, які обрали лікаря, що підтверджується даними електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ), звітами про обсяг медичних послуг та скріншотами звітів з МІС «Helsi», що містяться в матеріалах справи.
Натомість, відповідач обґрунтованих заперечень проти наданих позивачем послуг, їх обсягу та якості у встановлені договором строки не надавав.
Відповідно до умов договорів замовник зобов`язаний оплатити медичні послуги після прийняття звітів надавача, включених до звіту про медичні послуги, щодо якого замовник не подав заперечень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з пунктами 22, 29 та 30 договорів та положеннями додатків № 1 до них вартість медичних послуг підлягає оплаті замовником на підставі сформованих звітів про медичні послуги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання звіту, а подання звітів здійснюється до 5 числа звітного періоду. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у встановлені договором строки сформовано та направлено на офіційну електронну пошту замовника підписані КЕП звіти у форматі «docx.p7s» за березень, квітень, травень 2023 року (направлені 02.05.2023) та за липень, серпень, вересень і жовтень 2023 року (направлені 02.10.2023). Факт направлення вказаних електронних документів підтверджується електронними скріншотами з електронної пошти позивача (croaton07011991@gmail.com), адресованими на офіційну скриньку НСЗУ (PMD.zvit@nszu.gov.ua / PMD.zvit@ehealth.nszu.gov.ua).
З огляду на неотримання заперечень у договірний 10-денний строк, граничні терміни оплати заборгованості спливли 16.05.2023 (за першою групою звітів) та 16.10.2023 (за другою групою звітів). 
Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті наданих медичних послуг у повному обсязі та у встановлені строки, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 605.933,71 грн, з яких 258.413,52 грн за першим договором та 347.520,19 грн за другим. 
При цьому, судом встановлено, що відповідач у своїх листах наголошував на недотриманні позивачем порядку формування звітності виключно через центральну базу даних ЕСОЗ, а також посилався на воєнні нормативно-правові акти уряду щодо застосування коригувального коефіцієнта 0. 
Разом з тим, жодних обґрунтованих заперечень проти фактично наданих позивачем медичних послуг, їх належного обсягу, якості та фіксації медичних записів пацієнтів у системі відповідач не навів.
При цьому, згідно з пунктом 22 договорів надавач подає звіт про медичні послуги за формою, наданою замовником. Звіт про медичні послуги формується на підставі інформації, що міститься в системі, медичної документації та інших документів, що підтверджують факт надання пацієнтам медичної допомоги відповідно до законодавства. 
Проте, матеріали справи не містять доказів забезпечення відповідачем (як власником та адміністратором інформаційної системи) належної технічної можливості автоматичного формування, верифікації та підписання звітів позивача за березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року безпосередньо через центральну базу даних ЕСОЗ із врахуванням фактичного місця провадження діяльності позивача у місті Дніпро. Навпаки, матеріалами справи підтверджується, що внаслідок системного технічного блокування та автоматичного застосування нульових коефіцієнтів, позивач був змушений самостійно складати вказані звіти у форматі «docx.p7s», засвідчувати їх КЕП та направляти на офіційну електронну адресу замовника.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального Кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20.
Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, зокрема, копії електронних листів, витяги з МІС «Helsi», довідки ВПО та фінансову звітність 1-ПМГ, суд вважає доведеною позивачем більш вірогідними засобами доказування ту обставину, що медичні послуги у спірні місяці 2023 року були фактично надані евакуйованим надавачем у повному обсязі, а звіти про їх обсяг були своєчасно та належним чином складені й направлені на адресу замовника доступними технічними засобами зв`язку.
При цьому, відповідно до пункту 34 договорів визначено, що в разі, якщо надавач не надсилає замовнику своєчасно звіти про медичні послуги та іншу інформацію, або не виконує обов`язки щодо звітування про витрати, замовник має право лише зупинити оплату медичних послуг до дати усунення відповідних порушень, і в такому разі оплата медичних послуг, які були надані до дати усунення порушень, здійснюється у наступних звітних періодах після усунення таких порушень.
Умови договору не передбачають права замовника повністю анулювати грошове зобов`язання, безповоротно позбавляти надавача права на отримання коштів чи застосовувати до фактично наданих послуг неузгоджений нульовий коефіцієнт.
Відтак, наведені відповідачем підстави для відмови в оплаті наданих позивачем послуг у березні, квітні, травні, липні, серпні, вересні та жовтні 2023 року не є обґрунтованими, 
Щодо заперечень відповідача про те, що позивач повністю втратив право на отримання оплати за весь спірний період у зв`язку з неусуненням порушень до закінчення строку дії договорів, суд оцінює їх критично, оскільки жодних обґрунтованих заперечень щодо фактичної кількості, обсягу чи якості наданих позивачем медичних послуг пацієнтам у місті Дніпро відповідач у визначені строки не надав. 
Пункт 34 договору надає право лише тимчасово зупинити оплату як захід забезпечення, але не передбачає права замовника повністю й безповоротно анулювати суму заборгованості за фактично надану медичну допомогу або звільняти НСЗУ від виконання її фінансових зобов`язань після закінчення строку дії договору. 
Зважаючи на те, що факт надання медичних послуг евакуйованим ФОП у місті Дніпро підтверджується первинними документами та даними МІС «Helsi», саме лише закінчення строку дії договорів не може позбавляти позивача права на одержання плати за виконану роботу.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг не подано. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 605.933,71 грн.
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договорів, у визначені строки оплату за надані медичні послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання. 
У зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з оплати, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 148.330,27 грн інфляційних втрат та 48.370,95 грн 3% річних.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
За розрахунками суду 3% річних становлять 48.370,95 грн, відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку заявлено до стягнення суму, яка не перевищує їх розміру фактично нарахованих станом на день подачі позову (10.04.2026), а періоди нарахування та математичний алгоритм обчислення є правильними.
Також, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 148.330,27 грн інфляційних втрат (за обґрунтованими розрахунками позивача). 
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Трофименко Оксани Вікторівни обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27.09.2001).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю. 

2. Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок № 19; код ЄДРПОУ 42032422) на користь Фізичної особи-підприємця Трофименко Оксани Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 605.933 (шістсот п`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн 71 коп. основного боргу за надані медичні послуги, 148.330 (сто сорок вісім тисяч триста тридцять) грн 27 коп. інфляційних втрат, 48.370 (сорок вісім тисяч триста сімдесят) грн 95 коп. трьох процентів річних, 9.631 (дев`ять тисяч шістсот тридцять одна) грн 62 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова