ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А 

08.09.2026 Справа № 27/89б (905/284/26) 
Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Левкович Ю.Р., розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи за позовом Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”, м. Київ 
та Закритого акціонерного товариства “Донецькбланкіздат”, м. Донецьк, в інтересах якого діє ліквідатор - арбітражний керуючий Леонов К.Ю.
до відповідача 1:  ОСОБА_1 , м. Київ 
та до відповідача 2:  ОСОБА_2 , м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво Восток Україна”, м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , м. Донецьк
про витребування нерухомого майна та скасування рішення державного реєстратора 

в межах справи про банкрутство №27/89б
за заявою ініціюючого кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервісоптторг”, м. Дніпро
до боржника: Закритого акціонерного товариства “Донецькбланкіздат”, м. Донецьк
ліквідатор – арбітражний керуючий Леонов К.Ю.

Присутні представники (в режимі відеоконференції):
від позивача АТ “Державний експортно-імпортний банк України”: адвокат Ільїнова І.В. 
від позивача ЗАТ “Донецькбланкіздат”: ліквідатор – арбітражний керуючий Леонов К.Ю.
від відповідача 1: адвокат Панченко А.В. 
від відповідача 2: адвокат Терновий Р.Б., адвокат Войнаровський О.В.
від третьої особи ТОВ “Видавництво Восток Україна”: не з`явився
третя особа ОСОБА_3 : не з`явилася

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Донецької області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа №27/89б про банкрутство Закритого акціонерного товариства “Донецькбланкіздат” (далі – ЗАТ “Донецькбланкіздат”, банкрут).
В межах цієї справи №27/29б розглядається справа №27/89б (905/284/26) за позовом Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” та ЗАТ “Донецькбланкіздат”, в інтересах якого діє ліквідатор - арбітражний керуючий Леонов К.Ю., до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, Товариства з обмеженою відповідальністю “Видавництво "Восток Україна” (боржника за кредитним договором №51308К6 від 09.09.2008, укладеним з АТ “Державний експортно-імпортний банк України”), та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, ОСОБА_3 (учасника правовідносин за реєстраційними записами, що оскаржуються), про витребування нерухомого майна та скасування рішення державного реєстратора.
04.05.2026 судом постановлено ухвалу про задоволення заяви позивачів про забезпечення позову.
21.05.2026 та 25.05.2026 до суду від представників відповідача 1 та відповідача 2 надійшли відзиви на позовну заяву. У поданих відзивах заявники просять суд застосувати позовну давність до вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Також 25.05.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи як доказу заяви свідка в порядку статті 90 ГПК України.
Від ліквідатора ЗАТ “Донецькбланкіздат” - арбітражного керуючого Леонова К.Ю. 25.05.2026 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2 ОСОБА_2 , у якій заявлені клопотання про визнання причин пропуску строків позовної давності поважними, у випадку встановлення судом пропуску строку позовної давності, та зменшення розміру судових витрат ОСОБА_2 у випадку відмови у позові. У відповіді ліквідатором зазначено, що вказаний документ подається від імені обох позивачів.
01.06.2026 до суду надійшли:
від представника відповідача 1 ОСОБА_1 - клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України;
від позивача АТ “Державний експортно-імпортний банк України” - відповідь на відзив відповідача 1 ОСОБА_1 , у якому позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, визнати причини пропуску строків позовної давності поважними, у випадку встановлення судом пропуску строку позовної давності. 
До відповіді на відзив додано клопотання про витребування доказів.
02.06.2026 до суду від представника відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, яка подана 25.05.2026 через підсистему "Електронний суд" ліквідатором ЗАТ “Донецькбланкіздат” - арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. 
03.06.2026 до суду від третьої особи ТОВ "Видавництво "Восток Україна" надійшли письмові пояснення по суті спору.
08.06.2026 до суду від представника позивача АТ “Державний експортно-імпортний банк України” надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді відповідача 1 ОСОБА_1 на питання позивачів, викладених у позовній заяві та ухвалі суду від 04.05.2026.
Ухвалою від 18.08.2026 підготовче засідання відкладено на 08.09.2026.
04.09.2026 через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача 2 надійшла заява про залишення позовної заяви без руху на підставі частини 11 статті 176 ГПК України, оскільки ціна позову не відповідає реальній вартості спірного майна.
07.09.2026 через підсистему «Електронний суд» представником Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” подано викладену висьмово правову позицію щодо клопотання про залишення позовної заяви без руху.
У засіданні суду представник відповідача 2 наполягав на необхідності задоволення поданої ним заяви про залишення позовної заяви без руху для додаткової оплати позивачами судового збору. Представник відповідача 2 зауважив, що обов`язок визначення вартості майна належить саме позивачу, а не суду. За твердженнями представника відповідача 2 такі докази в матеріалах цієї справи відсутні. При цьому, на його думку, оскільки матеріали справи №27/89б про банкрутство ЗАТ “Донецькбланкіздат” надіслані до суду апеляційної інстанції, у суду відсутня можливість встановити наявність доказів визначення вартості майна згідно іпотечного договору, як про це зазначає Банк. Разом з цим представник відповідача 2 зазначив про відсутність в матеріалах цієї справи ухвали про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна. Водночас, представник відповідача 2 вказав про подання до суду довідки Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості, що належить на праві власності відповідачу 2.
Представник відповідача 1 підтримала заяву представника відповідача 2 про залишення позову без руху.
Представники позивачів проти вказаної заяви заперечували, зауважили на тому, що довідка Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості, на яку посилається представник відповідача 2, не була додана до заяви про залишення позову без руху, та позивачі вказаний документ (довідку) не отримували.
Представник відповідача 2 вказав про те, що така довідка помилково не була додана до заяви.
Представники позивачів вважають недоведеними твердження представника відповідача 2 про невідповідність вартості майна вказаної у позовній заяві. 
Представник Банку звертає увагу, що іпотечний договір наявний в матеріалах справи про банкрутство ЗАТ “Донецькбланкіздат”, про долучення до матеріалів справи довідки Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості заперечує.
Представник позивача 2 ліквідатор ЗАТ “Донецькбланкіздат” також вважає безпідставним твердження представника відповідача 2 про відсутність інформації щодо визначення вартості спірного майна, оскільки судом у цій справі ухвалою від 04.05.2026 про відкриття провадження у справі були встановлені обставини укладання іпотечного договору.

Розглянувши заяву представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху для додаткової оплати позивачами судового збору, суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 163 ГПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Відповідно до частини 2 статті 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.
Згідно із частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діяла на час подачі позову, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому частиною 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір" також передбачено, що в разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Як убачається з матеріалів справи, позов у цій справі поданий у 2026 році, та відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становить 3028,00 грн.
За підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при подачі до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17, пункти 52, 54- 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19).
Предмет позову у цій справі - витребування нерухомого майна та скасування рішення державного реєстратора. Вимога про витребування нерухомого майна є вимогою майнового характеру, тобто судовий збір за цією вимогою сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.
При дослідженні питання правильності сплати судового збору у позовах про визнання права власності на майно або його витребування є необхідним з`ясування дійсної вартості спірного майна (правові висновки викладені в судових рішеннях Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №910/2607/19, від 16.03.2021 у справі №920/1197/19, від 14.04.2021 у справі №911/1058/19).
Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 (з наступними змінами і доповненнями), вартість спірного майна у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, визначається за погодженням сторін, а при його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач зазначив ціну позову у розмірі 6804000,00 грн та долучив до позовної заяви платіжну інструкцію №14879-2291738/1 від 27.04.2026 про сплату судового збору у розмірі 86972,80 грн. (81648 грн. за вимоги майнового характеру та 5324,8 грн. за вимоги немайнового характеру).
Ціна позову за вимогою про витребування майна у позовній заяві визначена позивачами виходячи з вартості спірного нерухомого майна, погодженого в іпотечному договорі №51308Z9 від 09.09.2008, укладеним між кредитором АТ «Укрексімбанк» та боржником ЗАТ «Донецькбланкідзат» (вартість предмета іпотеки за цим договором за домовленістю сторін складає 6804000,00 грн).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 21.11.2019 у справі №911/2548/18, розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (також див. постанову від 08.12.2022 у справі №916/329/21(916/3071/21). 
Водночас, суд, який розглядає окремий майновий спір (позов) у межах справи про банкрутство, має право та зобов`язаний враховувати докази, обставини та матеріали, які містяться як в інших обособлених позовах, так і в загальних матеріалах цієї справи про банкрутство. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду .
Слід зазначити, що справа про банкрутство є єдиним судовим провадженням, у межах якого діє принцип концентрації всіх майнових спорів боржника. Окремі позови, які розглядаються за правилами статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, не є повністю ізольованими від основної справи. Вони є складовими частинами єдиного судового процесу справи про банкрутство.
Вказане сприяє ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення щодо відповідних вимог, а також дотриманню принципу процесуальної економії господарського судочинства сутність якого полягає в тому, що б під час розгляду справи в суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановленні законом засоби з урахуванням строків визначених нормами процесуального права.
В межах справи про банкрутство ЗАТ «Донецькбланкідзат» господарським судом розглядалася справа №905/999/24 за позовом Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про: визнання права іпотекодержателя за іпотечним договором №51308Z9 від 09.09.2008 на групу нежитлових приміщень №47а, загальною площею 184,2кв.м, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, буд. 6Б, приміщення 47а та звернення стягнення на вказане майно шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій; визнання права іпотекодержателя за іпотечним договором №51308Z9 від 09.09.2008 на групу нежитлових приміщень №47, загальною площею 115,8кв.м, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Старонаводницька, буд. 6Б, приміщення 47 та звернення стягнення на вказане майно шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій. 
Матеріали цієї справи позовного провадження знаходяться в Господарському суді Донецької області. 
Як вбачається з наявних матеріалів, рішенням Господарського суду Донецької області від 17.12.2024 у справі №905/999/24, який розглядався в межах справи №27/89б про банкрутство ЗАТ «Донецькбланкідзат», встановлено, що за домовленістю сторін станом на дату укладення цього договору (іпотечний договір №51308Z9 від 09.09.2008) загальна заставна вартість предмета іпотеки становить 6804000,00 грн. 
Факт укладання іпотечного договору також був встановлений судом у цій справі №905/284/25 в ухвалі від 04.05.2026 про відкриття провадження, у якій зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Видавництво Восток Україна” (ЄДРПОУ 24313947) є боржником за кредитним договором №51308К6 від 09.09.2008, укладеним з АТ “Державний експортно-імпортний банк України”. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору між Банком та ЗАТ “Донецькбланкіздат” (банкрутом) було укладено іпотечний договір №51308Z9 від 09.09.2008, іпотечне майно за яким є предметом спору у цій справі. 
Частина 4 статті 75 ГПК України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В матеріалах справи відсутні докази того, що на дату звернення з позовом вартість спірного майна змінилась.
Отже, з огляду на наявні докази та встановлені на їх підставі фактичні данні щодо вартості майна - об`єкту нерухомості, витребовування якого є предметом позову у цій справі, у суду відсутні підстави зобов`язувати позивачів подати додаткові докази в підтвердження вартості спірного нерухомого майна.
З огляду на викладені обставини вбачається, що за вимогу про витребування нерухомого майна, судовий збір має бути сплачений з урахуванням встановленої вище вартості майна, яке позивачі просять витребувати у відповідачів, а саме: 1,5% від ціни позову у цій справі (6804000 грн) - 81648 грн судового збору. Отже, порядок визначення позивачами у позовній заяві ціни позову є обґрунтованим. 
Крім того, суд зазначає, що за положеннями Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Відповідно до частини третьої статті 6 цього Закону, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Процесуальні документи суду, зокрема і ухвала Господарського суду Донецької області від 14.12.2017 про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу майна наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Рішенням Вищої Ради Правосуддя №1200/0/15-18 від 19.04.2018 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Порядок). За змістом розділу ІХ Порядку повний доступ до інформаційних ресурсів Реєстру забезпечується за допомогою електронного кабінету виключно для авторизованих користувачів та надається, зокрема, суддям на весь час обіймання відповідної посади.
За встановлених обставин, доводи представника відповідача 2 у наведеній частині відхиляються судом як безпідставні.
Враховуючим зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись статтями 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 75, 86, 162, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху.
Ухвала набрала законної сили 08.09.2026 та оскарженню не підлягає.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
Повний текст ухвали складено та підписано 09.09.2026.

Суддя М.О. Лейба