Справа № 420/37696/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року.
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень, травень, червень,липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року в загальній сумі - 1575 947 (один мільйон п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 59 коп..
- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 всієї суми заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року в загальній сумі 1575 947 (один мільйон п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 59 коп.
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по даній справі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ЄДРПОУ - 20987385, юридична адреса 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 18/5) подати звіт про виконання рішення по даній справі протягом 30 днів з дати отримання копії рішення по даній справі, яке набрало законної сили.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Токмілову Л.М.
Ухвалою від 12.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у відпустці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що право позивача на вчасне отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному та повному розмірі, яке гарантовано Конституцією України та Законом України “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VII, продовжується порушуватися, а тому уважає дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у вигляді продовження не виплати йому щомісячного довічною грошового утримання судді у відставці, за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року, протиправними. Незалежно від того, що Порядок здійснення видатків на виплату пенсій, щомісячного довічного грошового утримання не підлягає застосуванню, дій ГУ ПФУ в Одеській області з формування так званої «поточної заборгованості» зі сплати мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними. У жодному пункті Порядку здійснення видатків на виплату пенсій, щомісячного довічного грошового утримання не зазначено про формування якоїсь «поточної заборгованості» та порядок її погашення. Зазначається тільки про погашення заборгованості за минулий час, яка виникла до набрання рішенням суду законної сили.
Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості зі сплати мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року становить – 1 575 947,59 грн. = 1 584 943,73 грн – (187,35 грн. + 8806,23 грн. + 2,56 грн.) де: - 1 584 943,73 грн. = 6 861,23 грн. (заборгованість за 31 січня 2025 р.) + 157 808,25 грн. х 10 (заборгованість за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2025 року. Заборгованість за січень 2025 року визначена як - 157808,25 грн. : 23 роб. днів у січні = 6 861,23 грн.; - 187,35 грн. + 8806,23 грн. + 2,56 грн.. – суми коштів виплачені 31 жовтня 2025 року у погашення заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за минулий час.
27.11.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 - 30.11.2025 склала 1 376 621, 70 грн., з яких: 943 319, 66 грн - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 433 302, 04 грн поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 30.11.2025). Зазначена сума боргу внесена до реєстру судових рішень. Пунктом 25 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» визначено, що з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатки на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються за окремими напрямами у розрізі джерел їх виплати. Згідно Постанови № 821 Позивачу в жовтні 2025 року на його поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ «Пиватбанк» перераховано 8 996, 14 грн: з них 189, 91 грн - минула заборгованість та 8 806, 23 грн - поточна заборгованість. Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Зазначеним Порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання законної сили рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Враховуючи зазначене, залишок боргу по справі Позивача становить 1 367 625, 56 грн, з яких 943 129, 75 грн - минула заборгованість та 424 495, 81 грн - поточна заборгованість, виплати яких, будуть проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більший від належної до виплати суми, що обліковується в переліку, як передбачено пункту 7 Порядку № 821.
01.12.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що ГУ ПФУ в Одеській області визнає зазначені у позові обставини про те, що у жовтні 2025 року на погашення заборгованості були направлені кошти у сумі 187,35 грн., 8 806,23 грн. та 2,56 грн., що разом становить 8 996,14 грн.. Вказана сума коштів врахована у наданому мною в позові розрахунку заборгованості. Крім того, що за час, який минув після подання позову, ГУ ПФУ в Одеській області додатково 26 листопаді 2025 року на погашення заборгованості сплатило кошти у сумі 8043,40 грн. та 187,35 грн., що разом становить 8230,75 грн. відтак, розмір заборгованості становить 1567716,84 грн. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 25 квітня 2002 року №383/2002 “Про призначення суддів” ОСОБА_1 призначений на посаду судді Ренійського районного суду Одеської області строком на п`ять років. 
Наказом начальника Управління юстиції в Одеській області від 07 травня 2002 року №187-ос “Про призначення суддів місцевих суддів Одеської області” ОСОБА_1 зараховано до штату Ренійського районного суду Одеської області з 08 травня 2002 року, встановивши оклад згідно штатного розпису. 
Згідно Постанови Верховної ради України від 20 березня 2008 року № 237-VІ “Про обрання суддів”, ОСОБА_1 був обраний безстроково на посаду судді апеляційного суду Одеської області. 
Наказом голови апеляційного суду Одеської області від 05 травня 2008 року №52-ос ОСОБА_1 зарахований до штату апеляційного суду Одеської області.
Згідно з Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року “Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах” було ліквідовано апеляційний суд Одеської області та утворено Одеський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Одеську область, з місцезнаходженням у місті Одесі.
28 грудня 2018 року рішенням Вищої ради правосуддя №4059/0/15-18 “Про переведення судді апеляційного суду Одеської області Заїкіна А.П. на посаду судді Одеського апеляційного суду” ОСОБА_1 переведено на посаду судді до Одеського апеляційного суду. 
Наказом в.о. голови Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року № 6-ос “Про зарахування на посаду ОСОБА_1 ” ОСОБА_1 був зарахований до штату Одеського апеляційного суду, з окладом згідно діючого законодавства. 
З 03 січня 2019 року розпочав роботу новоутворений Одеський апеляційний суд, в якому позивач працював до 30.01.2025 року та наказом голови Одеського апеляційного суду №26-ос відрахований зі штату суду у відставку у зв`язку із Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.01.2025 року №122/0/15-25 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку”.
03.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вказана заява за принципом екстериторіальності була передана для вирішення до ГУ ПФУ у Київській області .
Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 10.02.2025 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, з підстав того, що статтею 7 ЗУ “Про державний України на 2025 рік” прожитковий мінімум для працездатних осіб який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102грн., отже зміни розміру складових суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді з 01.01.2025 року не відбулись.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 420/4500/25, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10 лютого 2025 № 155250006723 “Про часткову відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про призначення з 31 січня 2025 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить - 30 (тридцять) років 2 (два) місяці 7 (сім) днів). 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі № 420/4500/25, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - задоволено частково. Змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, шляхом викладення абзацу 3 (третього) резолютивної частини у новій редакції:
“Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду, із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розміром 2102 (дві тисячі сто дві) гривні”.
В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року – залишено без змін.
Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 по справі № 420/4500/25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року, врахувавши стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді у розмірі 30 років, 2 місяців і 7 днів.
На звернення позивача листом від 01.12.2025 року № 37670-35798/3-02/8-1500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що на виконання постанови суду, йому з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54 % суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), та становить 157808,25 гри (292237,50 гри * 54 %). Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 по 31.12.2025 становила 1513686,63 грн, з яких: 943319,66 грн - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 570366,97 грн - поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 31.12.2025). В жовтні-листопаді 2025 ОСОБА_1 на поточний рахунок через банківську установу ПАТ КБ “Приватбанк” перераховано 22467,69 грн, з них: 377,26 гри - минула заборгованість та 22090,43 гри - поточна заборгованість. Залишок боргу становить 1491218,94 грн, з яких 942942,40 грн — минула заборгованість та 548276,54 грн - поточна заборгованість, виплати яких будуть проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпис) державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (пункт 7 Порядку № 821).
З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250006723 від 15.12.2025 року про перерахунок пенсії убачається, що ОСОБА_1 з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 70 % суддівської винагороди (за 30 років 2 місяці 7 днів на посаді судді), у розмірі 204566,25 грн (292237,50 грн * 70 %).
Листом від 14.01.2026 № 1500-0403-5/5489 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 420/4500/25, що набрало законної сили відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 27.08.2025, ОСОБА_2 здійснено перерахунок з 31.01.2025 щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3028,00 грн. і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 30 років 2 місяці 7 днів. Сума доплати згідно зазначеного рішення з 31.01.2025 по 31.10.2025 складає 1661887,09 грн. Поточна сума доплати з 01.11.2025 по 31.01.2026 складає 551440,49 грн. Загальна сума боргу в розмірі 2213327,58 грн. Частина нарахованої доплати пенсії в сумі 30116,46 грн включена до додаткових відомостей у 2025 році. Залишок боргу становить 2183211,12 грн. Інформація про виконання рішення суду від 10.04.2025 по справі № 420/4500/25 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 126 Основного Закону незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.
Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (пункт 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Частиною першою статті 4 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, частиною четвертою якого встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та Законом України “Про судоустрій і статус суддів” гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).
30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)”, яким, зокрема, статтю 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що “розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій”.
Відповідно до частини першої статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 142 Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
З матеріалів справи слідує, що на виконання судових рішень у справі № 420/4500/25, ОСОБА_1 , як судді у відставці, призначено щомісячне довічне грошове утримання з 31 січня 2025 року.
На звернення позивача листом від 01.12.2025 року № 37670-35798/3-02/8-1500/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що на виконання постанови суду, йому з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 54 % суддівської винагороди (за 22 роки 8 місяців на посаді судді), та становить 157808,25 гри (292237,50 гри * 54 %). Загальна сума боргу за період з 31.01.2025 по 31.12.2025 становила 1513686,63 грн, з яких: 943319,66 грн - минула заборгованість (з 31.01.2025 по 26.08.2025) та 570366,97 грн - поточна заборгованість (з 27.08.2025 по 31.12.2025). В жовтні-листопаді 2025 ОСОБА_1 на поточний рахунок через банківську установу ПАТ КБ “Приватбанк” перераховано 22467,69 грн, з них: 377,26 гри - минула заборгованість та 22090,43 гри - поточна заборгованість. Залишок боргу становить 1491218,94 грн, з яких 942942,40 грн — минула заборгованість та 548276,54 грн - поточна заборгованість, виплати яких будуть проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпис) державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (пункт 7 Порядку № 821).
З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250006723 від 15.12.2025 року про перерахунок пенсії убачається, що ОСОБА_1 з 31.01.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи з розрахунку 70 % суддівської винагороди (за 30 років 2 місяці 7 днів на посаді судді), у розмірі 204566,25 грн (292237,50 грн * 70 %).
Листом від 14.01.2026 № 1500-0403-5/5489 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 по справі № 420/4500/25, що набрало законної сили відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 27.08.2025, ОСОБА_2 здійснено перерахунок з 31.01.2025 щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи із суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Одеського апеляційного суду від 31 січня 2025 року № 06-27/17/2025 про суддівську винагороду визначену із врахуванням встановленого станом на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3028,00 грн. і відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 30 років 2 місяці 7 днів. Сума доплати згідно зазначеного рішення з 31.01.2025 по 31.10.2025 складає 1661887,09 грн. Поточна сума доплати з 01.11.2025 по 31.01.2026 складає 551440,49 грн. Загальна сума боргу в розмірі 2213327,58 грн. Частина нарахованої доплати пенсії в сумі 30116,46 грн включена до додаткових відомостей у 2025 році. Залишок боргу становить 2183211,12 грн. Інформація про виконання рішення суду від 10.04.2025 по справі № 420/4500/25 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.
При цьому, станом на теперішній час рішення суду по справі № 420/4500/25 виконується з урахуванням приписів Постанови №821.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”:
1. Затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
2. Установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
3. Пенсійному фонду України доручено не пізніше ніж до 1 вересня 2025 р. забезпечити доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
Затвердженим цією постановою Порядком, згідно з пунктом 1, визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
У пункті 2 зазначено, що у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:
судові рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці);
перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному в Законах України “Про виконавче провадження”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
Відповідно до пункту 3 Порядку судові рішення та виконавчі документи, що надходять на виконання до Пенсійного фонду України та його територіальних органів реєструються та зберігаються відповідно до правил, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності” (Офіційний вісник України, 2018 р., № 23, ст. 770).
Облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).
Агрегована та знеособлена інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних витрат, розміщується у загальному доступі на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України із актуалізованою інформацією станом на 1 число кожного місяця, а також в особистому кабінеті стягувача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 4 Порядку видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень2, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Пунктами 5, 6 Порядку визначено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Відповідно до пунктів 7-9 Порядку для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Інформація про видатки на виплату нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду відображається у звіті про виконання бюджету та у фінансовій звітності відповідно до Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 р. № 419 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 9, ст. 344).
Тобто, Порядком № 821 врегульовано механізм виплати нарахованої (перерахованої) пенсії на виконання рішення суду. 
Водночас, суд зауважує, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3- рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).
Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.
Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
При цьому, принцип обов`язковості судових рішень як одну з основних засад судочинства закріплено також у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Означений принцип поширюється на осіб, що брали та не брали участь у справі, якщо судове рішення впливає на їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відповідно до §§ 51, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» принцип обов`язковості виконання судових рішень входить до вимоги про юридичну визначеність. У § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» вказано, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу, бо право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Войтенко проти України» (§ 39), «Immobiliare Saffi v. Italy» (§ 66) додатково уточнено, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення було виконане без невиправданих затримок.
Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 07.02.2018 у справі №803/3805/15.
Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
У Рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).
Набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018).
Невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, сформульовану у справі №640/5248/19 щодо оскарження постанови КМУ №649, в якій Суд вказує на неприпустимість встановлення Кабінетом Міністрів України підзаконним нормативним актом механізму, який фактично створює нову модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість/переліки/обмеження асигнувань, якщо такий механізм призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень та порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення.
Відтак, Порядком, затвердженим спірною постановою №821, звужено джерела виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету / помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, що не передбачено положеннями законодавчих актів вищої юридичної сили, а саме: Конституції України та законів №1404-VIІІ та №4901-VI, якими врегульовано порядок виконання судових рішень, у тому числі тих, боржником за якими є державний орган (у даному випадку ПФУ).
Застосування до позивача положень Порядку, затвердженого оскаржуваною Постановою №821, на переконання суду, призводить до обмеження його конституційних прав на соціальний та судовий захист та на обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Також судом встановлено, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 320/51895/25 за позовом фізичної особи до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними та нечинними пункти 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 дане рішення залишено без змін.
Таким чином 08.06.2026 рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/51895/25 набрало законної сили, а тому з вказаної дати постанова КМУ від 14.07.2025 № 821 є нечинною.
Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою - третьою статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Разом з цим у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Також у постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 та від 10 січня 2023 року у справі № 340/507/22).
Крім того, Порядком, затвердженим спірною постановою №821, звужено джерела виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету / помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, що не передбачено положеннями законодавчих актів вищої юридичної сили, а саме: Конституції України та законів №1404-VIІІ та №4901-VI, якими врегульовано порядок виконання судових рішень, у тому числі тих, боржником за якими є державний орган (у даному випадку ПФУ).
Застосування до позивача положень Порядку, затвердженого оскаржуваною Постановою №821, на переконання суду, призводить до обмеження його конституційних прав на соціальний та судовий захист та на обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
За такого правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями на встановлення порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень шляхом звуження джерел виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету ПФУ на відповідну мету.
Таким чином, звузивши джерела виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету ПФУ на відповідну мету, Уряд де-факто змінив законодавчо встановлений порядок виконання рішення суду щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат, у яких боржником виступає ПФУ, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про врегулювання таких питань відповідачем поза межами наданих йому повноважень з огляду на наявність регулюючих такі правовідносини актів.
Згідно з позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 19.08.2022 у справі №160/4933/20 та від 18.12.2025 у справі №320/31536/23, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися принципів публічного права, зокрема діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії (приймати рішення), не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що невиплачуючи ОСОБА_1 заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року, із застосуванням положень Постанови КМУ №821 від 14.07.2025, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, судом встановлено, що листом від 14.01.2026 № 1500-0403-5/5489 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що сума доплати згідно рішення з 31.01.2025 по 31.10.2025 складає 1661887,09 грн. Поточна сума доплати з 01.11.2025 по 31.01.2026 складає 551440,49 грн. Загальна сума боргу в розмірі 2213327,58 грн. Частина нарахованої доплати пенсії в сумі 30116,46 грн включена до додаткових відомостей у 2025 році. Залишок боргу становить 2183211,12 грн.
Згідно заяви позивач (вхід. № 129218/25 від 08.12.2025), розмір заборгованості зі сплати щомісячного грошового утримання за 31 січня 2025, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року становить 2052261,40 грн.
Крім того, суд звертає увагу, що оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, тому виплата перерахованої суми щомісячного довічного грошового утримання, у тому числі заборгованості, належить саме до повноважень ГУ ПФУ в Одеській області.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень, травень, червень,липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року в загальній сумі 2052261,40 грн. 
Щодо вимог в частині допустити до негайного виконання рішення суду та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про:
1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;
2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;
3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;
4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;
5) уточнення списку виборців;
6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;
7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.
Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 2 статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно з частиною 5 статті 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Приписи частини 1 статті 382 КАС України, кореспондують з закріпленими у пункті 4-1 частини 6 статті 246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами 5, 6 статті 382 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Разом з тим, судове рішення, яке набрало законної сили згідно статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що наявність чи відсутність прав і фактів, що лежать в їх основі, встановлюються остаточно, і встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу уповноважених осіб.
З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту допуску до негайного виконання рішення суду та судового контролю за виконанням судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для допуску рішення до негайного виконання та встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень. травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 31 січня 2025 року, лютий, березень, квітень, травень, червень,липень, серпень, вересень, жовтень та листопад місяці 2025 року в загальній сумі 2052261,40 грн. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385)за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.