Міжгірський районний суд Закарпатської області 

Справа № 302/526/26 
1-кп/302/109/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року	селище Міжгір'я	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисниці - адвокатки ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071050000198 від 30.03.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, неодруженої, є піклувальником неповнолітньої дитини, раніше несудимої,
в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:
26 серпня 2024 року о 14:01 год ОСОБА_4 , будучи медичною сестрою приймально-діагностичного відділення комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, знаходячись у приміщенні вказаної лікарні за адресою: селище Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, безпосередньо в кабінеті лікарсько-консультативної комісії цієї лікарні, під час отримання від голови зазначеної комісії ОСОБА_6 направлення на медико-соціальну експертну комісію для призначення групи інвалідності пацієнту ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, умисно надала ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в іноземній валюті - доларах США, у невстановленому розмірі, однак не менше 100 доларів США, яка пропонувала за таку неправомірну вигоду вплинути на безперешкодне та першочергове прийняття рішення посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, Хустської районної медико-соціальної експертної комісії щодо призначення ОСОБА_7 третьої групи інвалідності.
Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, а саме надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, визнала повністю, надала показання і підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та щиро розкаялася в учиненому, а також не заперечила щодо розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і просила суворо її не карати.
Показання обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Захисниця обвинуваченої ОСОБА_4 – адвокатка ОСОБА_5 у судовому засіданні також не заперечувала проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просила призначити обвинуваченій, з урахуванням усіх фактичних обставин справи та матеріального становища обвинуваченої, покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 теж не заперечував проти розгляду справи в порядку, установленому ч. 3 ст. 349 КПК України, та просив /з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, даних про особу обвинуваченої/ призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень. 
Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті, та не оспорюються ними. 
Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, – в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, досудової доповіді органу пробації відносно неї, та визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Суд оцінює, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 у повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності її винуватості в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, у суду не має.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, як надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні  ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про її особу, яка є раніше несудимою, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на «Д» обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 27.05.2026 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 убачається, що ризик учинення нею повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченої для суспільства чи окремих осіб, оцінюється як середній що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид і міру покарання в межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 369-2 КК України, та враховуючи: - ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином; - її особу; - матеріальний стан; - фактичні обставини справи; - наявність у неї на утриманні піклувальника неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - наявність обставини, що пом`якшує покарання і відсутність обставин, що його обтяжує, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу наближеного до мінімального розміру та вважає за недоцільним призначення їй більш суворого виду покарання у межах санкції даної частини статті кримінального закону. Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме цей вид і міра (розмір) покарання буде достатньою для виправлення  ОСОБА_4 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.
Запобіжний захід до обвинуваченої  ОСОБА_4 не обирався і підстав для обрання їй запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись наведеним вище та статтями 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369-2 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень.
Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1