Справа № 216/1340/25
провадження 2-о/216/20/26

РІШЕННЯ
іменем України

08 липня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Цимбалістенко О.В.,
за участю: 
секретаря судового засідання Таганської Є.Р.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Артеменко С.Ю., 
представника заінтересованої особи Маркози Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в рнежимі відеоконференції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи: відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України, - 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Артеменко С.Ю.  звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою, відповідно до змісту якої просить суд встановити факт  постійного проживання на території України до 24.08.1991 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Обґрунтовуючи подану заяву заявник зазначає, що 13.02.2025 ОСОБА_2 звернувся до Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України вДніпропетровській області із заявою про отримання паспорта громадянина України у зв`язку з тим що  є особою без громадянства. На вищевказане звернення 21.02.2025 було отримано відповідь з Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про відмову у видачі паспорта.
Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Як стверджує заявник, ОСОБА_2 , паспорт ним не було отримано у зв`язку з тим, що в нього є посвідка на постійне проживання, однак з метою подальшого користування всіма правами і обов`язками громадянина України в нього виникла необхідність в отриманні паспорта громадянина України. Хегази ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився на Палестинській території в місті Газа. Враховуючи те, що до 1990 року Держава Палестина не була визнана жодною країною світу, то заявник вважається особою без громадянства. У віці 18 років Заявник вирішує змінити місце свого мешкання та на початку червня 1990 року приїхав до Кривого Рогу з метою отримання освіти. З цією метою Заявник вирішує проживати у найближчому місті до Кривого Рогу, а саме у місті Апостолове та з 07.06.1990 по 28.11.1991 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з 1990 по 1996 роки Хегази Еяд навчався в Криворізькому технічному університеті та проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Після отримання вищої освіти у виказаному навчальному закладі Заявник залишився проживати та працювати у місті Кривому Розі. 27.12.1999 з метою працевлаштування було отримано реєстраційний номер облікової картки платника податків (копія додається). У 2004 році Хегази Еяд уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 . У шлюбі в них народилася донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, 19.01.2010 вищевказаний шлюб між Заявником та ОСОБА_4 було розірвано. Після чого, 01.10.2010 року Хегази Еяд Зидан уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_6 , про що повторно було видано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 30.03.2023 року. В Заявника у вказаному шлюбі народилися син – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька – ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
05.10.2011 ОСОБА_2 придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_3 . На теперішній час ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,. Вищезазначені відомості підтверджують факт постійного безперервного проживання заявника на території України. 
За таких обставин в позасудовому порядку вирішити дане питання не можливо.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 пояснив суду, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Газа на Палестинській території, яка до 1990 року не була визнана за державу жодною країною світу, тому він вважається особою без громадянства. У 18 років він приїхав до Кривого Рогу для отримання освіти в Криворізькому технічному університеті. Спочатку він проживав у місті Апостолово, а згодом у гуртожутку свого навчального закладу, який закінчив у 1996 році. По закінченню навчання він залишився жити та працювати у Кривому Розі. Протягом часу який він проживав у місті він двічі одружився та народив трьох дітей, придбав у власність нерухоме майно. Однак коли він у лютому 2025 року звернувся за отриманням паспорту йому було відмовлено, оскільки він не надав документ на підтвердження факту постійного проживання на території України. 
Представник заявника - адвокат Артеменко С.Ю., який приймав участь у режимі відеоконференції просив задовольнити заяву, зазначив, що встановити факт постійного проживання ОСОБА_9 в позасудовому порядку не має можливості, і даний факт не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Представник заінтересованої особи Маркоза Н.О., у судовому засіданні залишила вирішення заяви на розсуд суду. 
Разом з тим, у своїх поясненнях представник заінтересованої особи ОСОБА_10 , просила у задоволенні заяви відмовити, оскільки заявником долучено до заяви відповідь виконавчого комітету Апостолівської ради від 28.10.2024 за № 4477/0/2-24 адвокату Артеменко С., в якій зазначено, що заявник з 07.06.1990 по 28.11.1991 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що суперечить інформації про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 , з 1990 року. Подвійна прописка громадян заборонена. У листі виконавчого комітету Апостолівської ради від 28.10.2024 за № 4477/0/2-24 від 28.10.2024 за № 4477/0/2-24 зазначено, що підтверджуючі документи у відділі державної реєстрації виконавчого комітету Апостолівської ради відсутні, крім адресної картки, яка заповнена від руки, без жодного підпису та П.І.Б. працівника відділу. Особиста карточка прописки ОСОБА_2 з проставлянням відповідного штампу прописки, з зазначенням дати та підпису відповідального працівника відділу, відсутня. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд, -
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті Газа Палестинська територія та є особою без громадянства, що підтверджується посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_2 .
З 07.06.1990 до 28.11.1991 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Адресною карткою та відповіддю з виконавчого комітету Апостолівської міської ради. 
1990 по 1996 роки Хегази Еяд навчався в Криворізькому технічному університеті та проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою наданою в.о. ректора ДВНЗ «Криворізький національний університет». 
Після отримання вищої освіти у виказаному навчальному закладі Хегази Еяд залишився проживати та працювати у місті Кривому Розі, разом з тим 27.12.1999 з метою працевлаштування було отримано реєстраційний номер облікової картки платника податків.
У 2004 році Хегази Еяд уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 27.02.2008 року.
У шлюбі в них народилася донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказане підтверджується свідоцтвом про народження видане Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії НОМЕР_4 від 20.05.2023. 
19.01.2010 вищевказаний шлюб між Заявником та ОСОБА_4 було розірвано що підтверджується витягом з Державного реєстраційного актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 
01.10.2010 ОСОБА_2 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 30.03.2023, повторно виданим Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Від шлюбу у заявника народилися син – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька – ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 .
05.10.2011 року ОСОБА_2 придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_3 . На теперішній час ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідним Витягом з реєстру територіальної громади.
13.02.2025 ОСОБА_2 звернувся до Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про отримання паспорта громадянина України у зв`язку з тим що  є особою без громадянства.
21.02.2025 було отримано відповідь з Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про відмову у видачі паспорта.
Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що з ОСОБА_2 він знайомий з 90 років XX століття, потоваришував з ним з часів як заявник проживав у місті Апостолово та навчався у Криворізькому технічному університеті. В подальшому вони періодично спілкувались з ним, в тому числі на час набуття Україною незалежності. Разом з цим, зазначив, що не пам`ятає щоб ОСОБА_2 виїжджав з України. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив суду, що познайомився з ОСОБА_2 наприкінці літа 1990 року. Хегази Еяд проживав на території України як до набуття Україною незалежності так і на час набуття незалежності. На постійне місце проживання до іншої країни Хегази Еяд не виїжджав. 
Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині 1 статті 8, статті 21, частині 1 статті 24 Конституції України.
Як визначено у ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.
Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
До таких інших фактів, із якими пов`язано виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, законодавство віднесло факт, що породжує право особи на набуття громадянства України, зокрема - факт постійного проживання на території України.
Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, у відповідності до яких громадянами України є громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина 1 статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
З наведеного слідує, що у разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
У своїй Постанові від 29 грудня 2025 року у справі № 638/5997/24 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. З огляду на те що інший спосіб, ніж звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання особи на території України для набуття громадянства України, не передбачено, заявник правильно звернулась до суду для встановлення такого факту в порядку статті 8 Закону України «Про громадянство України».
Зазначене також узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22 (провадження № 61-12995сво22).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, представник заявника - адвокат Артеменко С.Ю. зазначив, що станом на 24 серпня 1991 року Хегази Еяд проживав на території України, оскільки навчався у вищому навчальному закладі у м. Кривий Ріг – Криворізького технічному університеті. 
Також, у судовому засіданні Хегази Еяд пояснив, що з 1990 року він проживає на території України, є особою без громадянства, але на даний час бажає встановити належність до громадянства України. Встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 заявнику необхідно йому для реалізації свого права на отримання паспорту громадянина України. 
При цьому, суд зазначає, інший спосіб, ніж звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання особи на території України для набуття громадянства України, не передбачено, наявність спору про право судом не встановлено.
Разом з тим, суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи ОСОБА_10 викладені нею у письмових поясненнях наданих суду, шодо недоведенності наданими письмовими доказами факту проживання заявника на території України з огляду на те, що вони спростовуються наданими у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . 
Крім того, суд враховує позицію представника заінтересованої особи Маркози Н.О., висловлену нею в судовому засіданні про залишення вирішення заяви ОСОБА_2 на розсуд суду. 
Оцінивши докази по справі, враховуючи вимоги нормативно правових актів, суд вважає, що заявник довів факт постійного, безперервного проживання на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року.
За таких обставин дана заява про встановлення факту підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. ст. 76, 81, 264, 265, 315 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Заяву ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи: відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України – задовольнити.
2. Встановити факт постійного проживання на території України до ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
3. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 . 
Заінтересована особа: відділ № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ №37806243, адреса місця розташування: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Олександра Поля, буд. 12В.
Повний текст рішення складено 14 липня 2026 року.

Суддя   О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО