ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року   Справа № 911/482/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Мамченко Ю.А. 
секретар судового засідання Муляр О.М. 
за участю представників сторін:
позивача - Сільченко Т.І. (в режимі відеоконференції);
відповідача - Мамедов А.В. (в режимі відеоконференції);
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на рішення Господарського суду Житомирської області від 13 травня 2026 року (повний текст складено 18.05.2026) у справі №911/482/26 (суддя Шніт А.В.)
за позовом Державного підприємства "Зал офіційних делегацій"
до Товариства з обмеженою відповідальністю " Житомирський лікеро-горілчаний комбінат"
про стягнення 1 105 000 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Державне підприємство "Зал офіційних делегацій" (далі - ДП "Зал офіційних делегацій", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" (далі - ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат", відповідач) про стягнення 1105000,00 грн заборгованості за договором №ФПД-02/19 від 04.01.2019 про поворотну фінансову допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору про поворотну фінансову допомогу №ФПД-02/19 від 04.01.2019, з урахуванням договору про заміну боржника від 01.10.2025, в частині повернення поворотної фінансової допомоги в розмірі 1105000,00 грн.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 13 травня 2026 року у справі №911/482/26 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на користь Державного підприємства "Зал офіційних делегацій": 1 105 000,00 грн заборгованості за договором №ФПД-02/19 від 04.01.2019 про поворотну фінансову допомогу; 16 575,00 грн судового збору; 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином виконав зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги, а строк її повернення був продовжений до 29.12.2025. У зв`язку з укладенням договору про заміну боржника до відповідача перейшов обов`язок погасити існуючу станом на 01.10.2025 заборгованість у розмірі 1 105 000,00 грн, що підтверджується умовами цього договору та актом звірки взаєморозрахунків. Оскільки доказів погашення заборгованості відповідач не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Узагальнений зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов передчасних висновків щодо наявності підстав для задоволення позову.
Скаржник зазначає, що позивач не надав належних і достатніх доказів існування актуального розміру заборгованості на момент розгляду справи, а суд безпідставно поклав в основу рішення акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 по 01.10.2025, не витребувавши доказів, які б підтверджували фактичний розмір заборгованості нового боржника на дату ухвалення рішення.
Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково виходив із наявності у відповідача обов`язку погасити заборгованість до 29.12.2025, оскільки на цей момент відповідач ще не набув у повному обсязі прав та обов`язків щодо об`єкта малої приватизації. На думку скаржника, право власності на об`єкт приватизації та пов`язані з ним зобов`язання перейшли до покупця лише після виконання всіх умов договору купівлі-продажу та аукціону, а завершення виконання таких умов припадало на 04.01.2026.
Також апелянт зазначає, що договір про заміну боржника не встановлює строку виконання новим боржником зобов`язання щодо погашення заборгованості, а лише підтверджує факт її існування та заміну сторони у зобов`язанні. У зв`язку з цим, на його думку, застосування до нового боржника строків виконання зобов`язання, погоджених між кредитором та первісним боржником у додаткових угодах, є безпідставним.
Крім цього, відповідач посилається на те, що фактична передача документації від первісного боржника новому боржнику відбулася лише у 2026 році, що, на його переконання, також виключало можливість виконання ним спірного зобов`язання у строк, визначений для первісного боржника.
З огляду на наведене апелянт вважає, що за відсутності визначеного сторонами строку виконання зобов`язання до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини першої статті 1049 ЦК України, відповідно до яких обов`язок повернути кошти виникає протягом тридцяти днів з дня пред`явлення кредитором відповідної вимоги.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, а також просить суд поновити строк на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.
Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідно до статей 113, 118, 119, 263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу подається у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, а пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску за умови одночасного вчинення відповідної процесуальної дії.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 учасникам справи було встановлено десятиденний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Копію зазначеної ухвали позивач отримав 23.06.2026, тому останнім днем для подання відзиву було 02.07.2026. Водночас відзив подано до суду лише 05.07.2026, тобто після закінчення встановленого судом процесуального строку.
Апеляційний господарський суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України.
Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти рф") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу обставини пропуску процесуального строку на його подання, враховуючи незначний пропуск цього строку, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, беручи до уваги положення статей 7, 13 ГПК України, а також завдання та основні засади (принципи) господарського судочинства, визначені статтею 2 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026 для розгляду справи №911/482/26 визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя - Кульчій І.М., судді: Петухов М.Г., Олексюк Г.Є.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на рішення Господарського суду Житомирської області від 13.05.2026 у справі №911/482/26 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі.
19 червня 2026 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" на рішення Господарського суду Житомирської області від 13 травня 2026 року у справі №911/482/26. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27 липня 2026 року о 10:00 год. 
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-05/690 від 24.07.2026, на підставі службової записки головуючої судді від 24.07.2026, призначено заміну судді-члена колегії Олексюк Г.Є.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №911/482/26 визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Петухов М.Г., суддя Мамченко Ю.А.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2026 справу №911/482/26 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Кульчій І.М., суддя Петухов М.Г., суддя Мамченко Ю.А.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2026 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30 липня 2026 року о 10:30 год.
Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 січня 2019 року між Державним підприємство "Зал офіційних делегацій" (позикодавець, позивач) та Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (позичальник) укладено договір №ФПД - 02/19 про поворотну фінансову допомогу (далі - договір №ФПД-02/19), за умовами п. 1.1. якого позикодавець передає у власність позичальнику кошти у розмірі, визначеному у пункті 2.1. цього договору (надалі іменується "поворотна фінансова допомога"), а позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим договором строк.
Розмір поворотної фінансової допомоги становить 5 000 000,00 грн (п. 2.1. договору №ФПД-02/19).
Відповідно до п. 4.1. договору №ФПД-02/19 поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до "31" березня 2019 року.
На виконання умов зазначеного договору позивачем 04.01.2019 перераховано на рахунок Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" поворотну фінансову поворотну допомогу в розмірі 5 000 000,00 грн, що підтверджується випискою з рахунку позивача за 04.01.2019 та копією платіжної інструкції №29 від 04.01.2019.
В подальшому між позикодавцем та позичальником укладено ряд додаткових угод (№1-№7), якими продовжено строк дії договору №ФПД-02/19 та строк повернення поворотної фінансової допомоги. Так, додатковою угодою №7 від 20.02.2025 погоджено кінцевий строк повернення поворотної фінансової допомоги - до 29.12.2025.
Як вказано в позові, поворотну фінансову допомогу позичальник повертав частково. Станом на 19.02.2025 розмір неповернутої поворотної фінансової допомоги склав 1105000,00 грн.
13 травня 2025 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" (до зміни найменування юридичної особи - ТОВ "СПК-ІНВЕСТ 2021", ід.код 44095332) (покупець) укладено договір №649 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (ід.код 00375504) (далі - договір купівлі-продажу №649), відповідно до п. 2.1. якого право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладення цього договору та підписання Акту приймання передачі Об`єкта приватизації.
01 жовтня 2025 року між Державним підприємством "Зал офіційних делегацій" (позикодавець, Кредитор), Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (позичальник, первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" (правонаступник позичальника, новий боржник) укладено договір про заміну боржника (далі - договір про заміну боржника), згідно п. 1 якого у зв`язку з приватизацією єдиного майнового комплексу Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод", укладенням 13.05.2025 договору №649 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод", та на підставі Акту прийому передачі №13 від 04.07.2025, кредитор та Первісний боржник досягли згоди припинити дію всіх укладених правочинів з 01.10.2025, який вважати останнім днем їх дії.
З моменту укладення цього договору до Нового боржника, як правонаступника усіх майнових прав і обов`язків Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (ід.код 00375504) переходить обов`язок з погашення існуючої станом на 01.10.2025 включно заборгованості (п. 2 договору про заміну боржника).
Відповідно до п. 3 договору про заміну боржника заборгованість відображається кредитором та первісним боржником в Акті звірки взаєморозрахунків (надалі - Акт) станом на 01.10.2025, який є невід`ємною частиною цього договору.
Підписанням цього договору, сторони підтверджують, що станом на 01.10.2025 у первісного боржника існує заборгованість перед кредитором на суму 1 105 000,00 (один мільйон сто п`ять тисяч) гривень 00 копійок за договором №ФПД-02/19 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 04.01.2019 (п. 4 договору про заміну боржника).
Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2025-01.10.2025 заборгованість Первісного боржника перед кредитором становить 1 105 000,00 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до умов договору №ФПД-02/19 від 04.01.2019, з урахуванням укладених до нього додаткових угод, поворотна фінансова допомога підлягала поверненню в повному обсязі не пізніше 29.12.2025. При цьому ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат", яке на підставі договору про заміну боржника набуло статусу нового боржника у відповідному зобов`язанні, станом на 28.01.2026 не виконало обов`язку щодо повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 105 000,00 грн. 
Посилаючись на порушення новим боржником умов договору та невиконання грошового зобов`язання у встановлений строк, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення зазначеної суми заборгованості.
Місцевий господарський суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та оцінка доводів учасників справи
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
Матеріально-правовою вимогою у цій справі є стягнення з відповідача, як нового боржника за договором про заміну боржника від 01.10.2025, заборгованості за договором про поворотну фінансову допомогу №ФПД-02/19 від 04.01.2019 у розмірі 1 105 000,00 грн.
Для правильного вирішення даного спору суду необхідно встановити, чи перейшов до відповідача на підставі договору про заміну боржника обов`язок з повернення поворотної фінансової допомоги, чи настав строк виконання такого зобов`язання та чи підтверджується матеріалами справи факт його невиконання.
Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Таким чином, поворотна фінансова допомога може бути надана лише на підставі договору, в якому обов`язково має бути зазначено про строк її повернення та про відсутність нарахування процентів або інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, а отже позивачем обов`язково має бути наданий такий договір на підтвердження власних позовних вимог та щодо суті і природи правовідносин, які виникли між сторонами. В іншому ж випадку за умови відсутності укладеного в письмовій формі між сторонами договору, мова може йти лише про безповоротну фінансову допомогу, як те передбачено абзацом першим пп. 14.1.257 ПК України, умовами надання якої не передбачено ані самого повернення коштів, ані строку повернення. За правовим характером договір поворотної фінансової допомоги являє собою договір позики (частина перша статті 1046 Цивільного кодексу України). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №755/16831/19.
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як убачається з матеріалів справи, між ДП "Зал офіційних делегацій" та ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний завод" був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФПД-02/19 від 04.01.2019, за умовами якого позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі позичальнику грошових коштів у сумі 5000000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Укладеними сторонами додатковими угодами строк повернення поворотної фінансової допомоги було продовжено, а додатковою угодою №7 від 20.02.2025 остаточний строк її повернення визначено до 29.12.2025.
Надалі, на підставі договору про заміну боржника від 01.10.2025, до ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" перейшов обов`язок щодо погашення існуючої заборгованості за договором №ФПД-02/19 у розмірі 1 105 000,00 грн, що прямо підтверджується умовами зазначеного договору, а також актом звірки взаєморозрахунків, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до статей 520, 521, 522 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.
Отже переведення боргу є одним із способів заміни сторони у зобов`язанні, за яким усі обов`язки первісного боржника переходять до нового боржника і така заміна допускається виключно за згодою кредитора, якщо інше не встановлено законом, та оформлюється правочином, вчиненим у формі, встановленій законом для відповідного виду правочинів. Із моменту заміни боржника новий боржник набуває статусу сторони у зобов`язанні та стає носієм усіх обов`язків, які раніше покладалися на первісного боржника. 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від його виконання або зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
З огляду на встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що після укладення договору про заміну боржника саме ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбіна" набуло статусу боржника у спірному зобов`язанні та було зобов`язане повернути позивачу непогашену суму поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 105 000,00 грн не пізніше 29.12.2025.
Водночас матеріали справи не містять належних і допустимих доказів виконання відповідачем зазначеного обов`язку. Відповідач, на якого відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, доказів погашення заборгованості суду не надав.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач після заміни боржника не виконав обов`язок щодо повернення поворотної фінансової допомоги у визначений договором строк, доказів погашення заборгованості суду не надав, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та, відповідно, стягнення 1 105 000,00 грн заборгованості.
Щодо доводів скаржника про те, що договір про заміну боржника не містить строку погашення заборгованості, а також про те, що у зв`язку з припиненням усіх правочинів між кредитором та первісним боржником припинила свою дію додаткова угода, якою був визначений строк повернення поворотної фінансової допомоги, колегія суддів зазначає таке.
За своєю правовою природою договір про заміну боржника (переведення боргу) не створює нового зобов`язання, не припиняє існування самого зобов`язання та не змінює його змісту, якщо інше прямо не встановлено домовленістю сторін. Наслідком його укладення є лише заміна особи боржника, тоді як усі інші умови основного зобов`язання, у тому числі щодо строку його виконання, залишаються незмінними.
Як встановлено судом, договором про заміну боржника від 01.10.2025 сторони погодили перехід до ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" усіх обов`язків первісного боржника щодо погашення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ФПД-02/19 від 04.01.2019. При цьому договором не передбачено зміни строку виконання основного зобов`язання чи встановлення нового строку його виконання.
Посилання апелянта на пункт 1 договору про заміну боржника, відповідно до якого кредитор та первісний боржник домовилися припинити дію всіх укладених між ними правочинів з 01.10.2025, не спростовує наведеного висновку.
Зазначене положення не може тлумачитися відокремлено від інших умов договору. Навпаки, одночасно з припиненням договірних відносин між кредитором та первісним боржником сторони погодили переведення на нового боржника існуючої заборгованості, що виникла саме з договору № ФПД-02/19. Так, пунктами 2 та 4 договору прямо передбачено, що новий боржник приймає на себе обов`язок з погашення існуючої станом на 01.10.2025 заборгованості за цим договором, а також визначено її розмір. Отже, предметом переведення боргу стало вже існуюче зобов`язання у тому вигляді, в якому воно існувало на момент укладення договору, разом з усіма його умовами, у тому числі щодо строку виконання.
Сам по собі факт припинення договірних відносин між кредитором та первісним боржником після переведення боргу не означає припинення умов зобов`язання, яке було переведене на нового боржника. Додаткова угода №7 від 20.02.2025 не втратила свого юридичного значення, оскільки саме нею був визначений кінцевий строк виконання зобов`язання, яке перейшло до нового боржника.
При цьому на момент укладення договору про заміну боржника всі додаткові угоди до договору № ФПД-02/19 були чинними та визначали зміст існуючого зобов`язання, у тому числі кінцевий строк його виконання. Новий боржник прийняв на себе саме те зобов`язання, яке існувало на дату переведення боргу, з усіма його умовами, а не окремі права чи обов`язки на власний розсуд.
Натомість кінцевий строк повернення поворотної фінансової допомоги був визначений додатковою угодою № 7 від 20.02.2025 до договору № ФПД-02/19 - до 29.12.2025. Оскільки сторони договору про заміну боржника не погодили нового строку виконання зобов`язання, саме цей строк поширюється і на нового боржника.
Відсутність у договорі про заміну боржника окремого положення щодо строку погашення заборгованості не свідчить про відсутність чи невизначеність такого строку, а лише підтверджує, що сторони не змінювали умов основного зобов`язання. Отже, доводи апелянта про відсутність у нього обов`язку виконати зобов`язання до 29.12.2025 ґрунтуються на неправильному тлумаченні умов договору про заміну боржника та правової природи переведення боргу.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що первісний боржник передав новому боржнику документи лише у 2026 році з огляду на наступне. Пунктом 6 договору про заміну боржника передбачено обов`язок первісного боржника передати новому боржнику документи, необхідні для виконання прийнятого ним зобов`язання. Разом із тим така передача документів має організаційний характер та не визначає момент виникнення чи припинення обов`язку нового боржника перед кредитором.
Крім того, апелянтом не доведено, які саме документи не були передані своєчасно, яким чином їх відсутність унеможливлювала виконання грошового зобов`язання та як це вплинуло на можливість повернення поворотної фінансової допомоги у встановлений договором строк. За таких обставин наведені доводи не спростовують встановленого факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.
Щодо доводів апелянта про те, що станом на 29.12.2025 він не набув усіх прав та обов`язків щодо об`єкта малої приватизації, а тому не був зобов`язаний виконувати зобов`язання перед кредитором первісного боржника, колегія суддів зазначає таке.
Як убачається з договору про заміну боржника від 01.10.2025, сторони, керуючись статтею 520 ЦК України, досягли згоди про переведення боргу, а новий боржник прийняв на себе обов`язок з погашення існуючої станом на 01.10.2025 заборгованості первісного боржника перед кредитором у розмірі 1 105 000,00 грн. Зазначений договір не містить будь-яких застережень щодо відкладення моменту виникнення такого обов`язку до завершення виконання умов приватизації чи набуття права власності на об`єкт у повному обсязі.
При цьому обставини виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації є самостійними правовідносинами між покупцем та органом приватизації і не впливають на права та обов`язки сторін договору про заміну боржника.
Щодо рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд зазначає, що скаржник не навів в апеляційній скарзі доводів щодо незгоди із рішенням суду в цій частині, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 269 ГПК України, переглянув рішення суду першої інстанції лише в оскаржуваній частині.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо встановить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оцінивши доводи апеляційної скарги в межах вимог та заперечень учасників справи, перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого господарського суду та не підтверджують наявності порушень норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до положень ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин апеляційна скарга ТОВ "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Житомирської області від 13 травня 2026 року у справі №911/482/26 слід залишити без змін. 
Розподіл судових витрат
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський лікеро-горілчаний комбінат" залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 13 травня 2026 року у справі №911/482/26 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.07.2026.

Головуюча суддя Кульчій І.М. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Мамченко Ю.А.