Справа № 195/1033/25
Провадження № 2/195/143/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13.07.2026 року с-ще Томаківка
Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Колодіної Л.В.,
при секретарі судового засідання – Левкович Н.М.,
за участю представника позивача — адвоката Папуги О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник — адвокат Папуга Олексій Валерійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич», в інтересах якого діє представник — адвокат Івахненко Олександр Олександрович , про розірвання договору оренди землі, 
В С Т А Н О В И В:
позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Папугу О.В., звернулася до суду із позовом до ТОВ «Славутич» про розірвання договору оренди земельної ділянки №39 від 20.01.2016 року з додатковою угодою про внесення змін та доповнень б/н від 03.02.2017 року, одночасно припинити та скасувати державну реєстрацію іншого речового права №15084755 від 16.06.2016 року за вказаним договором оренди земельної ділянки від 20 січня 2016 року та зобов`язати ТОВ «Славутич» повернути належну їй земельну ділянку з цільовим призначенням — для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у придатному для використання стані.
Позов мотивований тим, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ -ДП №029964, вона є власником земельної ділянки площею 6,55 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225482000:01:002:0312, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області (номер запису про право власності — 13615285 від 02.03.2026).
Зазначена земельна ділянка на теперішній час знаходиться в оренді ТОВ «Славутич». При цьому вона з відповідачем не укладала договору оренди, відповідно другого екземпляру договору вона не має, неодноразово зверталася до відповідача з вимогою надати їй, як власнику земельної ділянки, екземпляр договору та сплатити належну їй орендну плату, однак жодного разу орендна плата їй не сплачувалася та другий екземпляр договору оренди не надавався.
02.05.2025 року вона, з метою отримання інформації стосовно належної їй земельної ділянки, звернулася до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мирівської сільської ради Нікопольського району з відповідним запитом. Згідно інформаційної довідки №425178628 від 02.05.2025 року стосовно земельної ділянки 1225482000:01:002:0312, державним реєстратором Томаківської РДА Микитюк Ю.М. 16.06.2016 року зареєстровано інше речове право — право оренди земельної ділянки ТОВ «Славутич» на підставі договору оренди №39 від 20.01.2016 та Додаткової угоди про внесення змін та доповнень від 03.02.2017 року зі строком дії до 20.01.2065 року (номер запису про інше речове право — 15084755).
Крім того, позивач вказує, що відповідачем за користування належною їй земельною ділянкою у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роках орендна плата не сплачувалась взагалі, що є порушенням істотних умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно з боку відповідача має місце систематична несплата орендної плати (два і більше разів).
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду. 
В судових засіданнях представник позивача — адвокат Папуга О.В. підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. що в 2012 році уклала із відповідачем договір оренди. Однак, гроші не отримувала та касові ордери не підписувала. 
В судовому засіданні 03.07.2026 року представник відповідача — адвокат Івахненко О.О. позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, т.я. оплата за оренду землі була здійснена відповідачем «наперед», що не заборонено діючим законодавством. Також ним було подано до суду відзив на позовну заяву. Відзив має посилання на наступне. Так, позивачка з 02.03.2016 року є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,55 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1225482000:01:002:0312, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області та належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 029964. Дана земельна ділянка на цей час знаходиться в оренді у ТОВ «Славутич» строком на 49 років згідно з Договором № 39 оренди земельної ділянки від 20 січня 2016 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем державна реєстрація 16.06.2016 року, термін закінчення дії договору 19 січня 2065 року, номер запису про інше речове право: 15084755, та Додаткової угоди про винесення змін та доповнень до вище зазначеного Договору від 03 лютого 2017 року, якою Договір викладено в новій редакції, укладеної між Позивачем та Відповідачем в особі уповноваженої особи Рязанцевої Ірини Володимирівни, яка діяла на підставі довіреності від 29 червня 2010 року зареєстрованої в реєстрі за № 1053, якою позивачка уповноважувала ОСОБА_2 управляти та розпоряджатися належним їй на праві особистої приватної власності нерухомим майном згідно цього укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам. Дані обставини підтверджуються Договором № 39 оренди земельної ділянки від 20 січня 2016 року та Додатковою угодою про винесення змін та доповнень до Договору від 03 лютого 2017 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 162095134 від 03.04.2019 року, який підтверджує запис про державну реєстрацію речового права по зазначених Договору № 39 оренди земельної ділянки від 20 січня 2016 року та Додаткової угоди про винесення змін та доповнень до Договору від 03 лютого 2017 року. Згідно п. 4.1 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, орендна плата достроково сплачена орендарем у грошовій формі в розмірі: 6431,10 гривень; 28 671,09 гривень за весь час користування земельною ділянкою (49 - сорок дев`ять років), що підтверджується видатковими касовими ордерами № 1021 від 30.09.2009 року, № 626 від 29.06.2010 року, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати виконаний орендарем належним чином. Згідно п. 4.3 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, у зв`язку із отриманням орендної плати у повному обсязі у грошовій формі орендодавець не має права на отримання орендної плати у будь-який інший спосіб. Виходячи із наведеного,  ОСОБА_1 отримала орендну плату за користування земельною ділянкою в повному обсязі. Відповідачем належним чином виконані умови Договору, узгоджені сторонами, щодо розрахунків по орендній платі та відповідно, починаючи з моменту укладення Договору і до тепер, в тривалий період, а саме 9 років користування Відповідачем земельною ділянкою, з боку Позивача до Відповідача претензій щодо розрахунків по орендні платі не виникало.
Суд, заслухав думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Як вбачається з ч. 5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом було встановлено наступні обставини. 
Так, громадянка ОСОБА_1 - є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 6,550 га, кадастровий номер 1225482000:01:002:0312, яка розташована на території Виводівської сільської ради Нікопольського району, Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 029964, який долучено до матеріалів справи (а.с. 7-8).
Так, 01.08.2023 року сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП « ОСОБА_3 » на підставі заяви ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастровий номер належній їй земельній ділянці (а.с.9-11).
Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №425178628 від 02.05.2025 року майно на праві власності належить громадянці ОСОБА_1 (а.с.12-14).
Відповідно до копії Договору оренди земельної ділянки № 39 від 20 січня 2016 року між ТОВ «Славутич», в особі Бакілова І.Ю., та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого п.2.1 орендодавець надає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області для її використання відповідно до умов цього Договору.
Згідно п.3.1 в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер 1225482000:01:002:0312), загальною площею 6,550 га. 
Згідно п.4.1 договір укладено строком на 49 років. Термін закінчення дії договору 19 січня 2065 року.
Згідно п.5.1 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі із розрахунку 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 7 028.81 гривень.
Згідно п.5.2 розмір орендної плати складає 7028.81 гривень.
Крім того, право оренди ТОВ «Славутич» зареєстровано 16.06.2016 року, номер запису про інше речове право: 15084755, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №162095134 від 03.04.2019 року (а.с. 48).
03 лютого 2017 року між орендавцем ОСОБА_1 , в особі довіреної особи ОСОБА_2 , та ТОВ "Славутич" було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20 січня 2016 року.
Згідно п. 4.1 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, орендна плата достроково сплачена орендарем у грошовій формі в розмірі: 6431,10 гривень; 28 671,09 гривень за весь час користування земельною ділянкою (49 - сорок дев`ять років), що підтверджується видатковими касовими ордерами № 1021 від 30.09.2009 року, № 626 від 29.06.2010 року, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати виконаний орендарем належним чином. Згідно п. 4.3 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, у зв`язку із отриманням орендної плати у повному обсязі у грошовій формі орендодавець не має права на отримання орендної плати у будь-який інший спосіб.
Відповідно до копії видаткового касового ордеру ТОВ «Славутич» №1021 від 30.09.2009 року громадянці ОСОБА_1 виплачено орендну плату в розмірі  6 431,10 грн., підстава орендна плата за 2010-2012 роки (а.с.50). 
Відповідно до копії видаткового касового ордеру ТОВ «Славутич» №626 від 29.06.2010 року громадянці ОСОБА_1 виплачено орендну плату в розмірі 28 671,09 грн., підстава расч. за зем пай (мовою оригіналу) (а.с.51). 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Статтею 13 Закону України “Про оренду землі” передбачено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом ст. 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України “Про оренду землі”, в редакції, чинній на момент укладання договору, орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати.
Відповідно до ст. 21 Закону України “Про оренду землі”, в редакції, чинній на момент укладання договору, умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. У разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати, якщо інше не передбачено умовами договору оренди.
Статтею 24 Закону України “Про оренду землі” передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України “Про оренду землі” на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Також, пунктом “д” ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України встановлено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Так, в матеріалах справи наявна Додаткова угода від 03 лютого 2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20 січня 2016 року.
Згідно п. 4.1 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, орендна плата достроково сплачена орендарем у грошовій формі в розмірі: 6431,10 гривень; 28 671,09 гривень за весь час користування земельною ділянкою (49 - сорок дев`ять років), що підтверджується видатковими касовими ордерами № 1021 від 30.09.2009 року, № 626 від 29.06.2010 року, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати виконаний орендарем належним чином. 
Незважаючи на те, що видатковий касовий ордер ТОВ «Славутич» №626 від 29.06.2010 року не містить вказівку на період розрахунку, суд вважає даний доказ належним та допустимим, оскільки саме цей доказ вказаний в п.4.1 Додаткової угоди від 03.02.2017 року. 
Згідно п. 4.3 Додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20.01.2016 року, у зв`язку із отриманням орендної плати у повному обсязі у грошовій формі орендодавець не має права на отримання орендної плати у будь-який інший спосіб. 
Таким чином, громадянка ОСОБА_1 отримала орендну плату за користування земельною ділянкою в повному обсязі. 
Також суд враховує той факт, що з позовними вимогами відносно визнання додаткової угоди недійсною позивачка до суду не зверталася. 
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог громадянки ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таких правових висновків дійшов Дніпровський апеляційний суд у постанові від 20 січня 2026 року по справі № 195/717/25 по аналогічній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачем. 
Керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
в задоволенні позовних вимог громадянки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник — адвокат Папуга Олексій Валерійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич», в інтересах якого діє представник — адвокат Івахненко Олександр Олександрович, про розірвання договору оренди землі — відмовити. 
Судові витрати залишити за позивачем.
Текст судового рішення виготовлено 13.07.2026 року відповідно до вимог ч.1 ст.244 ЦПК України. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ТОВ «Славутич», код ЄДРПОУ 30847304, юридична адреса: поштовий індекс 69091, м.Запоріжжя, вул.Вознесенівська, буд.4. 

Суддя:	  	Л. В. Колодіна