МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2026 р. | № 400/12230/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

про | визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.10.2025 №2150414290707,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управлінням ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2150414290707 від 15.10.2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у податкового органу не було підстав для призначення проведення фактичної перевірки позивача. А під час фактичної перевірки відповідачем не доведено не проведення розрахункових операцій через РРО, на думку позивача, Сам по собі факт подачі податкової декларації з обсягом догоду за звітний період з сумою 3 924 230,00 грн не свідчить про реалізацію товару, оскільки вона може бути наслідком іншим обставин та не є приховуванням доходу, а навпаки показує більшу суму доходу. Більше тогопозивач звертає увагу, що перевірку здійснено за 2024 рік, а штрафні санкції застосовано за період 2025 року, оскільки саме з 1 серпня 2025 року було введено застосування штрафних санкцій в розмірі 100 % та 150 % від суми проданих товарів, до 01.08.2025 року такі штрафні санкції становили 25 % та 50 % від суми проданого товару. Крім того, безпдставним є посилання відповідача на порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, оскільки такий висновок зроблено відповідачем шляхом аналізу відомостей аналітичної системи ДПС України СОД РРО за минулий період, тобто поза межами предмету проведення перевірки і не в рамках контрольної закупівлі. Відтак, оскаржуване рішення податкової вважає протиправним та просить його скасувати. 
Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 17.11.2025 року.
Ухвалою від 26.11.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та ззаначає, що фактичну перевірку було проведено з підстав, передбачених ПК України. За резульатами перевірки було встановлено порушення позивачем п.1, 2, 11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, відповідачем була встановлено різниця між даними СОД РРО ДПС України та обсягами доходу, що свідчить про реалізацію товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій та не видача відповідного розрахункового документу за проданий товар на суму 138 143,93 грн., що є порушенням п. 1, п. 2 ст. 3 Закону №265. Крім того, було встановлено факт проведення розрахункової операції в магазині ФОП ОСОБА_2 через ПРРО фіскальний №4000533836 з порушенням режиму програмування для підакцизних товарів, а саме не зазначений код УКТЗЕД для підакцизних товарів, що є порушенням п. 11 ст. З Закону №265. Застосовані до позивача санкції повністю відповідають, передбаченим в Законі №265. Відтак, оскаржуване рішення є правомірним. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила обґрунтування позивача та повністю підтримала позовні вимоги. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,
ВСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 зареєстрована з 22.11.2016 платником єдиного податку 2 групи та по теперішній час перебуває на зазначеній системі оподаткування.
ГУ ДПС у Миколаївській області в період з 11.09.2025 по 19.09.2025 на підставі наказу від 10.09.2025 №1215-п проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за період діяльності з 22.06.2023 по дату закінчення перевірки.
За результатами перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п. 1, 2, 11 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265). За наслідками фактичної перевірки складено акт від 22.09.2025 №15912/ Ж5/14/29/07/3121816048.
На підставі зазначеного вище акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.10.2025 №2150414290707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в загальному розмірі 143 243,93 грн.
Вважаючи протиправним вищезазначене податкове повідомлення – рішення, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1, п. п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80, Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки, в тому числі, фактичні перевірки.
За змістом п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Також, за змістом п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.
Зі змісту наказу вбачається, що ГУ ДПС у Миколаївській області не лише вказано норму ПК України на підставі якої здійснювалося призначення перевірки (п.п.80.2.2, 80.2.4 п. 80.2 ст.80 ПК України), а й уточнено у тому ж абзаці конкретну підставу призначення проведення перевірки , передбачену п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, а саме, вказано: «у зв`язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації від державного органу (на підставі аналізу інформації ІКС «Податковий блок» та СОД РРО ДПС України), а саме проведення розрахункових операцій та/або програмний реєстратор розрахункових операцій при реалізації підакцизних товарів без забезпечення режиму програмування із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД та п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України, а саме, вказано: «неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО, за період з 24.08.2023 по 25.08.2023 по ПРРО з фіскальним номером 4000533836».
Таким чином, відповідач правомірно видав наказ про проведення фактичної перевірки. Тому, в даному випадку суд вважає безпідставними доводи позивача про протиправність призначення фактичної перевірки щодо нього та відсутність підстав для її призначення.
Щодо встаовленого відповідачем факту порушення позивачем п. 1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне. 
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом , із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Таким чином, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Так, під час фактичної перевірки відповідачем було встановлено розбіжність між сумою виторгів з СОД РРО ДПС України через програмний реєстратор розрахункових операцій за фіскальний № 4000533836 та поданою річною декларацією платника єдиного податку 2 групи за 2024 рік: згідно ПРРО № 4000533836 сума виторгу 3 786 086,07 грн; згідно податкової декларації (код рядка 3) осяг доходу за звітний (податковий) період 3 924 230,00 грн. 
Таким чином, за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено різниця між даними СОД РРО ДПС України та обсягами доходу, що свідчить про реалізацію товарів без застосування реєстратора розрахункових операцій та не видача відповідного розрахункового документу за проданий товар на суму 138 143,93 грн., що є порушенням п. 1, п. 2 ст. 3 Закону №265.
Оскільки позивачем ні під час перевірки, ні до суду не надано жодного доказу (розрахункових документів) щодо розрахункових операцій на загальну суму138 143,93 грн, податковим органом правомірно застосовані до позивача штрафні санкції в розмірі 100 відсотків цієї суми.
Позивач в позовній заяві зазначає, що нею задекларовано кошти в розмірі 138 143,93 грн є власними обіговими коштами, які отримані в попередніх періодах, та відповідно з яких сплачено податок у відповідності до норм чинного законодавства. Однак, зазначене суд не приймає до уваги, оскільки зазначені кошти були вказані позивачем в декларації розділу ІІІ, у рядку 03, – «Обсяг доходу за звітний (податковий) період і не надано жодного доказу на підтвердження зворотного. 
Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій саме з розрахунку 100%, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання - 100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше.
При цьому, дійсно у період з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року були чинним пункт 15 розділу ІІ прикінцевих положень Закону №265, відповідно до якого застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Згідно з пунктом 11 підрозділу 10 Перехідні положення ПКУ штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Однак, як вбачається з матеріалів справи фактична перевірка проведена в період 11.09.2025 по 19.09.2025, податкове повідомлення-рішення за результатами проведеної фактичної перевірки прийнято 15.10.2025, тобто у період поза межами періоду з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року. Відтак, відповідачем правомірно застосовано до позивача санкції в розмірі 100%. 
Щодо порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», судом встановлено наступне.
Згідно п.11 ст.3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (рядок 7) є обов`язковим реквізитом у фіскальному чеку на товари (послуги) згідно п.2 розділу ІІ Положення №13.
Так, перевіркою встановлений факт проведення розрахункової операції в магазині ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 через ПРРО фіскальний №4000533836 з порушенням режиму програмування для підакцизних товарів, а саме в фіскальному чеку №ivQcy QTvJ8 від 22.03.2025 (08:39:27) на підакцизний товар при продажу однієї пляшки пива «АРТ.№ 2247 Оболонь Десант пиво екстраміцне 1.25л» на суму 70,00 грн. не зазначений код УКТЗЕД для підакцизних товарів, що є порушенням п. 11 ст. З Закону №265.
Пунктом 7 статті 17 Закону №265 встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Таким чином, в зв`язку з порушенням позивачем п.11 ст.3 Закону №265, контролюючим органом застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі п.7 ст.17 Закону №265 в розмірі 5 100,00грн.
Позивачем до суду не надано жодного доказу на спростування встановленого порушення п.11 ст.3 Закону №265. 
Щодо твердження позивача про неможливість використання даних СОД РРО, як належного доказу, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року №1057, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1743/22055, затверджено Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України (далі - Порядок).
У пункті 1.2 Порядку визначено:
- система зберігання і збору даних РРО (далі - СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України;
- система обліку даних РРО (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку суб`єкти господарювання, які використовують ПРРО, повинні передавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких ПРРО.
Отже, вся інформація, яка зазначається у фіскальному чеку, технічно дублюється в електронній копії, що надходить до податкового органу.
Тобто, використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Отже, контролюючий орган області під час проведення фактичної перевірки має правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої та коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевірочний період.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 року у справі №120/11036/23 зазначив, що Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 2150414290707 від 15.10.2025 року прийняте контролюючим органом обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є правомірними і не підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ідентифікаційний код 44104027) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.10.2025 №2150414290707 - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя В. С. Брагар