ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/18674/26
категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П. Корольова" товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" про надання дозволу на погашення податкової заборгованості за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області із позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на погашення податкової заборгованості у сумі 6932258,22 грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, з дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П. Корольова" товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на податковому обліку у контролюючому органі та має узгоджений податковий борг у загальній сумі 6932258,22 грн. Вказана заборгованість виникла з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та орендної плати з юридичних осіб. З метою забезпечення виконання податкових обов`язків відповідачу було вручено податкову вимогу від 06.06.2016 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Вжиті контролюючим органом заходи щодо стягнення коштів з рахунків боржника у банківських установах, у тому числі на виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 240/12550/19, від 30.09.2021 у справі № 240/12973/21 та від 21.02.2023 у справі № 240/33825/22, а також рішень керівника контролюючого органу, не дали результатів через відсутність коштів на рахунках платника. Виставлені платіжні інструкції повернуті без виконання, що свідчить про недостатність грошових коштів для погашення боргу. Оскільки вжиті заходи стягнення коштів не призвели до погашення заборгованості, контролюючий орган на підставі акта опису майна від 14.11.2022 звернувся до суду для отримання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок заставного майна.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 04.06.2026, відповідач зазначив, що позивач вже реалізував своє право на звернення до суду з аналогічними вимогами щодо частини заборгованості у розмірі 2732005,50 грн, щодо якої рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 240/2529/21 вже надано дозвіл на погашення боргу за рахунок майна. Крім того, у розрахунку по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не враховано подану 06.05.2020 уточнюючу декларацію на зменшення зобов`язання на суму 13660,28 грн. Також у розрахунку по орендній платі з юридичних осіб включено анульований податковий розрахунок земельного податку від 22.02.2024 на суму 463180,62 грн, який був коригований розрахунком від 19.03.2024 через помилкове зазначення коду. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.
Позивач 11.06.2026 подав відповідь на відзив, у якій вказав, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 240/2529/21 було надано дозвіл на реалізацію конкретного майна, а саме будівлі гуртожитку. Однак провести реалізацію вказаного об`єкта наразі неможливо, оскільки відчуження гуртожитків обмежено законодавством для захисту житлових прав громадян, а за вказаною адресою зареєстровано проживання особи. Тим самим будівля гуртожитку втратила статус ліквідного майна, що унеможливлює виконання попереднього судового рішення. У зв`язку з цим контролюючий орган описав у податкову заставу інше майно боржника згідно з актом опису від 14.11.2022, а саме будівлі котельні та їдальні. Щодо аргументів про неврахування уточнень, позивач зазначає, що уточнююча декларація по податку на нерухоме майно від 06.05.2020 на суму 13660,28 грн була відображена в інтегрованій картці платника. Сума 463180,62 грн по земельному податку також була повністю зарахована з розподілом на щомісячні платежі відповідно до вимог Податкового кодексу України. Оскільки податковий борг залишається непогашеним, а заходи примусового стягнення коштів не дали результату, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.
За клопотаннями учасників справи підготовчі засідання, призначені на 26.05.2026 та 09.06.2026, відкладалися.
Протокольною ухвалою суду від 23.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2026 підтримала позовні вимоги.
Представник відповідача до суду не прибув, щодо причин неявки суд не повідомляв, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
У зв`язку з відсутністю заперечень сторін 08.07.2026 судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, яку внесено до протоколу судового засідання.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
Дочірнє підприємство "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П. Корольова" товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" зареєстроване як юридична особа 27.05.1997 та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Житомирській області.
У зв`язку з наявністю неузгоджених або несплачених у встановлені строки грошових зобов`язань контролюючим органом було сформовано та вручено підприємству податкову вимогу від 06.06.2016 № 4818-17.
На підставі рішення контролюючого органу від 08.07.2016 № 179 податковим керуючим проведено опис майна боржника у податкову заставу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 240/12550/19 задоволено позов Головного управління ДПС у Житомирській області та ухвалено стягнути з рахунків відповідача податкову заборгованість у сумі 2732005,50 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 240/2529/21 надано дозвіл Головному управлінню ДПС у Житомирській області на погашення суми податкового боргу відповідача у розмірі 2732005,50 грн. за рахунок заставного майна, а саме будівлі гуртожитку площею 4268,7 кв. м. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 240/12973/21 задоволено позовні вимоги контролюючого органу про стягнення з рахунків відповідача податкового боргу у сумі 4839335,75 грн.
Керівником контролюючого органу виносилися рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках від 13.10.2022 № 1286/06-30-13-02 та від 04.11.2022 № 1323/06-30-13-02.
Податковим керуючим 14.11.2022 складено акт опису майна № 720/06-30-13-02, яким у податкову заставу оформлено майно відповідача, а саме нежитлову будівлю котельні та нежитлову будівлю їдальні.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 240/33825/22 ухвалено стягнути з рахунків відповідача податкову заборгованість у сумі 588273,60 грн.
Керівником контролюючого органу приймалися рішення про стягнення коштів з рахунків платника від 14.04.2023 № 46/4-0630, від 09.09.2024 № 296/4-0630, від 22.05.2025 № 119/4-0630, від 02.10.2025 № 264/4-0630 та від 14.04.2026 № 132/4-0630.
Запитом контролюючого органу від 12.01.2026 № 206/5/06-30-13-02 ініційовано перевірку реєстрації громадян у заставному майні, на що Управління ведення реєстру територіальних громад Житомирської міської ради листом від 23.01.2026 № 10-10/392/2026 повідомило про наявність зареєстрованого місця проживання особи у будівлі гуртожитку.
Направлені контролюючим органом до банківських установ платіжні інструкції на виконання судових рішень та рішень керівника повернуто без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.
Станом на момент звернення до суду в інтегрованих картках платника за відповідачами обліковується податковий борг у загальному розмірі 6932258,22 грн.
Вважаючи невиконання податкових зобов`язань та відсутність коштів на рахунках підставою для звернення стягнення на заставне майно, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України. 
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодекси України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Указаному обов`язку платника податків кореспондує право контролюючого органу вимагати від платників податків своєчасної та повної сплати належних сум податкових зобов`язань та вживати заходів щодо примусового стягнення заборгованості у разі її невиконання. 
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Законодавець чітко пов`язує виникнення статусу податкового боргу з фактом настання двох обов`язкових умов: узгодженості грошового зобов`язання та закінчення законодавчо визначеного строку для його добровільної сплати. 
Механізм визначення та узгодження грошового зобов`язання врегульовано статтями 54 та 57 Податкового кодексу України. Нормами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
Порядок направлення та вручення платникам податків податкової вимоги регламентовано статтею 59 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про можливість застосування запобіжних заходів. При цьому нормами Податкового кодексу України встановлено принцип єдності податкової вимоги, згідно з яким контролюючий орган надсилає платнику податків 1 податкову вимогу щодо всієї суми податкового боргу, який обліковується за платником, незалежно від видів податків та зборів. 
Правові засади та джерела погашення податкового боргу платника податків унормовано статтею 87 Податкового кодексу України. Відповідно до пунктів 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. 
Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. 
Пунктом 88.2 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. 
Згідно з пунктом 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі непогашення у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, зазначеної у податковій вимозі, з дня виникнення податкового боргу. За змістом пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. 
Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Системний аналіз норм Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавцем встановлено чітку послідовність та етапність вжиття контролюючим органом заходів щодо примусового стягнення податкового боргу. Основним та першочерговим способом примусового погашення податкового боргу є стягнення грошових коштів платника податків.
Так, згідно з пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).
Порядок стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу диференційовано залежно від джерела виникнення такого боргу. Відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду. У разі ж виникнення податкового боргу на підставі прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень стягнення коштів здійснюється за рішенням суду відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України. 
Водночас відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок заставного майна. 
Таким чином, для звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, необхідна сукупність таких обов`язкових юридичних фактів: 1) наявність у платника податків узгодженого та непогашеного податкового боргу; 2) направлення та вручення платнику податків податкової вимоги у встановленому законом порядку; 3) сплив 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги; 4) перебування майна платника податків у податковій заставі на підставі належно оформленого акта опису; 5) вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках та доведення факту відсутності або недостатності таких коштів для повного погашення боргу.
Окрім Податкового кодексу України, регулювання відносин застави та обмежень щодо звернення стягнення на майно здійснюється Законом України "Про заставу". Відповідно до підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу". 
Відповідно до частини 8 статті 4 Закону України "Про заставу" предметом застави не можуть бути гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини, на які поширюється дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". 
Спеціальним нормативним актом у сфері захисту житлових прав є Закон України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", який спрямований на забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, та встановлює імперативні обмеження щодо відчуження, передачі в заставу та зміни цільового призначення об`єктів нерухомого майна, що мають статус гуртожитків і призначені для проживання громадян. Вказане законодавче обмеження має публічно-правовий характер та спрямоване на недопущення порушення конституційного права громадян на житло, встановленого статтею 47 Конституції України.
Аналізуючи співвідношення норм Податкового кодексу України та спеціального законодавства, що обмежує обіг окремих видів майна, суд зазначає, що майно, яке за імперативною вказівкою закону не може бути предметом застави або відчуження (зокрема гуртожитки, в яких зареєстровані та проживають громадяни), втрачає ознаку ліквідності у розумінні пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України та не може слугувати реальним джерелом погашення податкового боргу, навіть за наявності раніше ухвалених судових рішень про надання дозволу на його реалізацію, якщо фактичні обставини унеможливлюють його продаж через законодавчу заборону. 
Порядок ведення обліку податкового боргу та відображення дій контролюючого органу врегульовано Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5. Інтегрована картка платника (ІКП) є формою оперативного обліку за визначеними параметрами, яка містить інформацію щодо облікових даних платника та призначена для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з реквізитів первинних документів, оброблених засобами ІКС ДПС (податкових декларацій, звітності з єдиного внеску, податкових повідомлень-рішень, рішень податкового органу, повідомлень економічних операторів, отриманих з Електронної системи обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, про розраховану (зменшену) суму акцизного податку за сформовані (деактивовані) унікальні ідентифікатори, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, даних Казначейства про надходження платежів тощо).
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, за відповідачем обліковується загальний податковий борг у сумі 6932258,22 грн, з яких основний платіж становить 6824812,97 грн, штрафні санкції 65701,96 грн, пеня 41743,29 грн. 
Вказана заборгованість виникла за декількома видами податкових зобов`язань, зокрема: 
- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальній сумі 1455067,01 грн, у тому числі: 1429810,18 грн - основний платіж, 22844,95 грн - штрафні санкції, 2411,88 грн - пеня; 
- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у загальній сумі 543785,39 грн, у тому числі: 467811,91 грн - основний платіж, 39558,41 грн - штрафні санкції, 36415,07 грн - пеня; 
- по військовому збору у загальній сумі 44488,21 грн, у тому числі: 38273,27 грн - основний платіж, 3298,60 грн - штрафні санкції, 2916,34 грн - пеня; 
- по орендній платі з юридичних осіб (Глибочицька територіальна громада) у загальній сумі 2817944,23 грн основного платежу; 
- по орендній платі з юридичних осіб (Житомирська територіальна громада) у загальній сумі 2070973,38 грн основного платежу. 
Суд дослідив питання узгодженості зазначених сум податкового боргу та дотримання позивачем процедури інформування боржника про наявність податкового боргу. З матеріалів справи вбачається, що з метою погашення податкового боргу відповідачу було сформовано та вручено податкову вимогу форми "Ю" № 4818-17 від 06.06.2016. 
Зазначена податкова вимога відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалася, є чинною та визначила правовий статус відповідача як боржника, а також підстави для виникнення податкової застави. 
Враховуючи приписи статті 59 Податкового кодексу України, винесення повторних податкових вимог при збільшенні суми боргу за іншими платежами законодавством не вимагається, оскільки податкова вимога виноситься на загальну суму боргу та діє до повного його погашення. 
Судом встановлено, що з моменту вручення податкової вимоги минуло значно більше ніж 30 календарних днів, передбачених пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, проте відповідач суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив. 
Враховуючи наявність податкового боргу, на підставі рішення керівника контролюючого органу про опис майна у податкову заставу № 179 від 08.07.2016, податковим керуючим було здійснено опис майна відповідача. За результатами опису складено акт опису майна № 720/06-30-13-02 від 14.11.2022, згідно з яким у податкову заставу передано належне відповідачу майно, а саме: нежитлову будівлю котельні та нежитлову будівлю їдальні, які розташовані за адресою: місто Житомир, вулиця Авіаторів, будинок 9. Право податкової застави на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого та нерухомого майна 14.11.2022. 
З матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДПС у Житомирській області вживало систематичні заходи щодо примусового стягнення коштів відповідача як у судовому, так і в позасудовому порядку. 
Зокрема, позивач звертався до Житомирського окружного адміністративного суду з позовами про стягнення податкового боргу з рахунків відповідача у банках. Рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 240/12550/19 (на суму 2732005,50 грн), від 30.09.2021 у справі № 240/12973/21 (на суму 4839335,75 грн) та від 21.02.2023 у справі № 240/33825/22 (на суму 588273,60 грн) позовні вимоги контролюючого органу було задоволено повністю та ухвалено стягнути кошти з рахунків відповідача у банках, що його обслуговують. 
На виконання вказаних судових рішень, що набрали законної сили, а також у порядку пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України на підставі рішень керівника контролюючого органу про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках від 13.10.2022 № 1286/06-30-13-02, від 04.11.2022 № 1323/06-30-13-02, від 14.04.2023 № 464-0630, від 09.09.2024 № 296/4-0630, від 22.05.2025 № 119/4-0630, від 02.10.2025 № 264/4-0630, від 14.04.2026 № 132/4-0630, позивачем оформлювалися та направлялися до банківських установ платіжні інструкції на примусове списання коштів. 
Однак як свідчать надані позивачем витяги з журналів направлених платіжних інструкцій та копії повернутих платіжних документів, усі виставлені платіжні інструкції були повернуті банківськими установами без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на розрахункових рахунках відповідача. Зазначені обставини підтверджують факт відсутності у боржника грошових коштів на рахунках у банках, необхідних для погашення податкового боргу, що свідчить про повне вичерпання позивачем 1 етапу примусового стягнення боргу, визначеного статтею 95 Податкового кодексу України. 
Оцінюючи заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке. 
Основний аргумент відповідача полягає у тому що позивачем вже реалізовано своє право на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок заставного майна, оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 240/2529/21 (яке набрало законної сили 21.03.2023) було надано дозвіл Головному управлінню ДПС у Житомирській області на погашення суми податкового боргу відповідача у розмірі 2732005,50 грн за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Відповідач вважає, що повторне заявлення вимог щодо цієї ж суми є безпідставним. 
Аналізуючи зазначені доводи відповідача у сукупності з наданими позивачем у відповіді на відзив поясненнями та доказами, суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими з огляду на таке. 
З матеріалів справи та тексту рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі № 240/2529/21 вбачається, що судом було надано дозвіл на погашення заборгованості у сумі 2732005,50 грн за рахунок конкретно визначеного майна, описаного згідно з актом опису майна від 03.09.2020 № 242/06-30-51-10. Вказаним актом у податкову заставу було передано складову частину комплексу будівель, а саме: будівлю гуртожитку загальною площею 4 268,7 кв. м. , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 437085218101, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 
Водночас позивачем доведено, що станом на час розгляду даної справи у контролюючого органу відсутня юридична та фактична можливість реалізувати своє право на виконання рішення суду у справі № 240/2529/21 шляхом продажу вказаного гуртожитку. 
Згідно з листом Управління ведення реєстру територіальних громад Житомирської міської ради від 23.01.2026 № 10-10/392/2026 (вх. ГУ ДПС № 1551/5 від 26.01.2026), наданим у відповідь на запит контролюючого органу від 12.01.2026 № 206/5/06-30-13-02, за адресою: АДРЕСА_1 наявне зареєстроване місце проживання 1 повнолітньої особи. 
Як уже зазначалося, відповідно до частини 8 статті 4 Закону України "Про заставу" та підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України предметом застави не можуть бути гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, на які поширюється дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". Наявність зареєстрованих мешканців у гуртожитку встановлює імперативну законодавчу заборону на його відчуження та примусову реалізацію у процедурі погашення податкового боргу. 
Отже, будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 в силу приписів спеціального закону втратила статус ліквідного майна та не може бути використана як джерело погашення податкового боргу. Судове рішення у справі № 240/2529/21 виявилося об`єктивно неможливим до виконання через наявність законодавчого бар`єру, спрямованого на захист житлових прав громадян. 
За таких обставин, враховуючи, що податковий борг відповідача у сумі 2732005,50 грн за рахунок гуртожитку погашений не був, а загальна заборгованість відповідача перед бюджетом зросла та становить 6932258,22 грн, контролюючий орган правомірно здійснив опис іншого належного відповідачу ліквідного майна (будівлі котельні та їдальні за актом опису від 14.11.2022 № 720/06-30-13-02) та звернувся до суду з даним позовом про надання дозволу на погашення усієї актуальної суми боргу за рахунок цього новоописаного майна. Зазначене повністю відповідає приписам пунктів 89.2, 89.3 та 95.3 статті 95 Податкового кодексу України та не становить повторного стягнення, оскільки предметом даного позову є надання дозволу на реалізацію зовсім іншого об`єкта застави для погашення діючого непогашеного боргу. 
Другий аргумент відповідача стосується стверджуваних неточностей у розрахунку суми податкового боргу. Зокрема, відповідач зазначав, що: 
- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом у сумі основного платежу 1429810,18 грн не враховано уточнюючу податкову декларацію від 06.05.2020 № 9096923618 на зменшення податкових зобов`язань у сумі 13660,28 грн; 
- по орендній платі з юридичних осіб (Глибочицька територіальна громада) контролюючим органом не враховано податковий розрахунок земельного податку від 22.02.2024 № 9037527675 на суму зобов`язань 463180,62 грн, які були анульовані (зменшені) податковим розрахунком від 19.03.2024 № 9063747463 у зв`язку з помилковим зазначенням коду 0625. 
Дослідивши засвідчені витяги з Інтегрованих карток платника (ІКП) відповідача, додані позивачем до відповіді на відзив, суд встановив, що доводи відповідача про неврахування вказаних уточнюючих розрахунків повністю спростовуються первинними документами оперативного обліку. 
Зокрема, з витягу з ІКП по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, слідує, що показники уточнюючої податкової декларації від 06.05.2020 № 9096923618 на зменшення зобов`язання у сумі 13660,28 грн були проведені в автоматизованій системі та відображені в ІКП відповідача відповідною датою, у результаті чого загальна сума заборгованості відповідача була зменшена саме на цей розмір. 
Аналогічно, з витягу з ІКП по орендній платі з юридичних осіб (Глибочицька територіальна громада) вбачається, що податковий розрахунок від 19.03.2024 № 9063747463 також повністю проведений та відображений в оперативному обліку. Зазначена сума 463180,62 грн була належним чином відкоригована та розрахована відповідно до вимог пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України щомісячними частками по 38598,39 грн на 12 місяців року. 
Таким чином, усі подані відповідачем уточнюючі декларації та розрахунки були повною мірою та своєчасно враховані контролюючим органом при формуванні остаточного сальдо заборгованості. Загальна сума податкового боргу відповідача у розмірі 6932258,22 грн, яка винесена у предмет даного позову, сформована з урахуванням усіх здійснених коригувань та є арифметично коректною. 
Відповідач у порушення вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодних належних та допустимих доказів (платіжних доручень, банківських виписок тощо), які б свідчили про часткове або повне погашення боргу в розмірі 6932258,22 грн або підтверджували б інші показники заборгованості. 
На основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи, аналізу норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про наявність усіх передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Житомирській області. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інші судові витрати ним не понесені, судові витрати розподілу та стягненню з відповідача не підлягають. 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003 РНОКПП/ЄДРПОУ: 44096781) до дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П. Корольова" товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" (вул. Авіаторів, 9, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10007 РНОКПП/ЄДРПОУ: 18014149) про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі задовольнити повністю. 
Надати Головному управлінню Державної податкової служби у Житомирській області дозвіл на погашення податкового боргу дочірнього підприємства "Міжнародний аеропорт Житомир імені С.П. Корольова" товариства з обмеженою відповідальністю "Акорд" у загальній сумі 6932258 (шість мільйонів дев`ятсот тридцять дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн 22 коп. за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі згідно з актом опису майна № 720/06-30-13-02 від 14.11.2022.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 23 липня 2026 р.

23.07.26