Справа № 462/4315/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати,

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кожушко Л.В. звернулася до суду із позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви, сформованої 18.08.2026 року у системі «Електронний суд», просить стягнути з відповідача Комунального підприємства «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 42503,26 грн. із врахуванням податків та зборів, що стягуються із зарплати, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 24525,90 грн. із врахуванням податків та зборів, що стягуються із зарплати та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 22462,33 грн. без врахуванням податків та зборів, що стягуються із зарплати та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що по 20.01.2022 року перебував у трудових відносинах із Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування та протезування. Станом на день звільнення з роботи відповідач не провів із ним повного розрахунку. Відтак просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.2026 року позов було залишено без руху, в тому числі, у зв`язку із невиконанням вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України.
Представником позивача було подано суду заяву про усунення недоліків позову, у якій, серед іншого, наданого розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова 01.06.2026 року відкрито провадження у справі розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
У вказаний строк відзив на позов не подано.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2026 року позов було залишено без руху, в тому числі, у зв`язку із невиконанням вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України та зазначено, що при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні стороною позивача вказано, що розмір нарахованої зарплати за листопад 2021 року складає 8011,76 грн., за грудень 2021 року – 6500 грн., натомість у доданій до матеріалів позову довідці про доходи вказано, що розмір нарахованої зарплати за листопад 2021 року складає 8011,76 грн., за грудень 2021 року – 2567,91 грн., а тому поданий розрахунок не відповідає даним, що містяться у матеріалах справи.
06.08.2026 року (день тижня четвер) представником позивача було подано суду заяву про усунення недоліків позову, яку отримано суддею Бориславським Ю.Л. 07.08.2026 року (п`ятниця), у якій вказано, що оскільки в грудні 2021 року заробітна плата Позивачу була нарахована на умовах неповного робочого часу, що підтверджується Довідкою форми ОК-5, де вказано, що нарахована робітна плата ОСОБА_2 за грудень 2021 становить 6500,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на грудень 2021 року). (Копія довідки форми ОК-5 по ОСОБА_3 додана до позовної заяви).
Суддя Бориславський Ю.Л. у період з 10.08.2026 року по 13.08.2026 року перебував у основній щорічний відпустці.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.08.2026 року позов було залишено без руху, в тому числі, у зв`язку із невиконанням вимог п.3,5,8 ч.3 ст. 175 ЦПК України та зазначено, що долучені до матеріалів справи довідка про заборгованість перед працівниками та довідка про доходи містять відомості про нараховану заробітну плату позивачу за грудень 2021 року у розмірі 2245,79 грн., а також містять відомості про те, що ОСОБА_1 у вказаний період працював на 1,00 ставки та не вказано, що у грудні 2021 року заробітна плата Позивачу була нарахована на умовах неповного робочого часу. А тому стороні позивача слід надати докази, якими обґрунтовано позовні вимоги.
19.08.2026 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано заяву про усунення недоліків позову, сформовану представником позивача у системі «Електронний суд» 18.08.2026 року, у якій наведено новий розрахунок сум, що підлягають стягненню.
Відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, як і будь-яких заяв по суті справи, поважних причин такого не повідомив.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.
У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування по 20.01.2022 року, що стверджується копією трудової книжки.
Наказом № 49 від 18.01.2022 р. ОСОБА_1 звільнений по ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності.
Відповідно до довідки про заборгованість перед працівниками від 10.02.2022 року загальна сума невиплаченого доходу Комунальним підприємством «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» ОСОБА_1 за період з червня 2021 по січень 2022 становить 33676,65 грн.
Відповідно до довідки про доходи за період з березня 2020 року по січень 2022 року ОСОБА_1 працював у Львівському КЕПЗПіП на 1.00 ставки та йому було нараховано заробітну плату, розмір якої до утримання податків та обов`язкових платежів за період з червня 2021 по січень 2022 року складає 42503,26 грн.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено право на остаточний розрахунок у день звільнення та заборгованість по нарахованій позивачу, але не виплаченій заробітній платі за період з червня 2021 по січень 2022 року складає 42503,26 грн. (розмір заробітної плати до утримання податків та обов`язкових платежів) та така сума не оспорюється сторонами.
Тому суд дійшов висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 42505,26 грн.
Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 року у справі №306/2708/23 вказано, що проаналізувавши наведені норми трудового законодавства та рішення Конституційного Суду України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом №2352-ІХ, проте не припинилися або припинилися після набрання ним чинності (триваючі правовідносини), з 19.07.2022 року слід застосовувати положення статті 117 КЗпП України у новій редакції та обмежувати нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку шістьма місяцями.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Як вбачається із роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець недоведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.
У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як вбачається із поданого позивачем розрахунку, середній заробіток, який підлягає виплаті за час затримки виплати заробітної плати за період з 21.01.2022 року по 21.07.2022 року становить 24525,90 грн. /середньоденна заробітна плата 240,45 грн. х 102 робочих дні/
Такий розрахунок здійснено стороною позивача за шість місяців, розмір заробітної плати за два місяці, що передували звільненню підтверджено відомостями з довідки про доходи, стороною відповідача не спростовано, а тому суд приймає такий розрахунок як вірний.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст. 2, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. У зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Механізм компенсації, передбачений статтею 34 Закону України «Про оплату праці» є застосовуваним в порядку, визначеному Законом № 2050-III та Порядком № 159 до несвоєчасно виплаченої нарахованої заробітної плати під час дії трудового договору, а також у разі несвоєчасної виплати заробітної плати, присудженої за рішенням суду, як під час дії трудового договору, так і після його припинення.
Близькі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 243/5135/16-ц (провадження № 61-5396св18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року у справі № 525/789/17 (провадження № 61-14611св19), а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19).
У постанові Верховного Суду України №21-2003а16 від 11.07.2017 року, а також у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 року у справі №803/203/17, від 15 .10.2020 року у справі №240/11882/19 зауважено, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Також Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на необхідності стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме по час ліквідації заборгованості, не залежно від того, чи був звільнений працівник чи ні.
Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Відповідно до поданого позивачем розрахунку сума компенсації втрати частини основної заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з лютого 2022 по квітень 2026 становить 22462,33 грн.( 33676,65 грн. – заборгованість по заробітній платі, індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу 166,7)
Вивчивши наданий стороною позивача розрахунок, який не спростовано відповідачем, суд приходить до переконання, що такий відповідає Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, виходячи із наявних у матеріалах справи даних.
Таким чином позовна вимога про стягнення суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати заробітної плати підлягає задоволенню.
За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на своєчасний належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.
Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підставні, відповідачем заперечень не подано, а тому, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.
Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві стороною позивача зроблено заяву про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані суду у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 гривень.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати задовольнити.
Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування /ЄДРПОУ 03187714, м. Львів, вул. Рудненська, 10/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 42503 гривень 26 копійок /сорок дві тисячі п`ятсот три гривні двадцять шість копійок/ без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.
Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування /ЄДРПОУ 03187714, м. Львів, вул. Рудненська, 10/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / середній заробіток за час затримки виплати заробітної у розмірі 24525 гривень 90 копійок /двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень дев`яносто копійок/ без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.
Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування /ЄДРПОУ 03187714, м. Львів, вул. Рудненська, 10/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 22462 гривні 33 копійки /двадцять дві тисячі чотириста шістдесят дві гривні тридцять три копійки/ без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.
Стягнути із Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування /ЄДРПОУ 03187714, м. Львів, вул. Рудненська, 10/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / 1064,96 грн. /одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок/ сплаченого судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судове рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.